﻿G. FALKENSTRÖM, VATTENSKALBAGGAR. 21 5 



Utom pä de hanliga generationsorganens form karak- 

 teriseras denna art särskilt av sitt gaffelgrenat fårade pros- 

 ternalutskott, varigenom den lätt skiljes från övriga Haliplider. 



Exemplaret från Färön överensstämmer med hänsyn till 

 kroppsform, prosternum, basalstrecken ä protorax, makro- 

 punkteringen och färgteckningen på elytra med den beskriv- 

 ning över arten, som A. Zimmerman lämnar i sin grund- 

 läggande utredning av vattenskalbaggarne, intagen i Archiv 

 für Naturgeschichte, 38. Jahrg., 191 7, Abt. A. Dock företer 

 detsamma vissa avvikelser. Längden är nära 3 mm i stället 

 för högst 2,5 mm, protorax skutellarparti skjuter lika långt 

 bakåt som hos fiihncollis, protorax relativa längd är likaledes 

 densamma som hos ftdvicollis, ehuru protorax är tydligt bre- 

 dare, varjämte mikroskulpturen är annorlunda än som angives 

 för ftircatns. I sistnämnda hänseende kan man visserligen 

 icke säga, att någon mikropunktering av det slag, som ut- 

 märker cw/^/^/jT-gruppens Haliplider, föreligger på skalvingarna 

 av detta exemplar, men däremot förete desamma i ett smalt 

 bälte längs ytterkanten en vid c:a 50 gångers förstoring tydlig 

 etsning och i deras apicalparti därjämte en fin punktering, 

 varigenom glansen å dessa partier likvisst icke dämpas vid 

 lägre förstoring. A de tyska exemplaren av denna art an- 

 givas elytra inom bägge könen vara fullständigt glatta utan 

 spår av någon »Mikropunktulierung». 



Jag har emellertid funnit att mikroskulpturen hos en 

 annan av våra arter, nämligen hos $ av Halipl. ruficollis 

 De Geer är olika den, som råder hos de tyska represen- 

 tanterna av samma art, i det att vår ruficollis ?, åtminstone 

 från vissa lokaler, har elytra i sin helhet mikropunkterade, — 

 liksom förhållandet angives vara hos Englands ruficollis $, — 

 under det att de tyska och övriga europeiska fastlandsrepre- 

 sentanterna av samma art enligt ZIMMERMAN hava elytra 

 endast delvis försedda med dylik punktering. 



Ovan anmärkta olikheter mellan Fåröexemplaret och 

 Zimmerman's beskrivning ^\ furcatiis synas mig böra få anses 

 falla inom området för tillåten variation. 



2. Halipliis variegaius Sturm. — i ex. 



3. Bidcssiis havialatus Gyll. — 2 ex. 



