36 ENTUMOLOGISK IIDSKRIKT 1 900. 



barren. 1 Skane liade Nunnan emellertid undantagsvis åstad- 

 kommit kalätning på oblandade tallbestånd. 



l^en s. k. toppsjukan hos larverna iakttogs den 1 7 och visade 

 sig den 19 juli uppträda nästan å hela Vira skog och Jönåkers 

 \ästra häradsallmänning. Efter första veckan af aug. kunde några 

 af sagda sjukdom angripna larver ej längre upi)täckas. Fjärilarna 

 svärmade hufvudsakligast inom skogsbestånd, som 1898 blefvo 

 half-, 1 899 kalätna. Larvernas spinnförmåga upphörde ej, så- 

 som från Tyskland uppgifvits, då de blefvo halfvuxna, utan räckte 

 vida längre. 



1 korthet uttryckt bestodo de mot Nunnan vidtagna åtgär- 

 derna dels i totalafverkning af starkt infekterade och angripna 

 skogsbestånd, dels ock i anbringande af limringar kring träden i be- 

 stånd, hvilka, ehuru mer eller mindre infekterade, dock ej voro detta 

 i så hög grad, att de ansågos böra huggas. Utvandring af larver 

 från ett bestånd till andra iakttogs ej, hvarför utläggning af lim- 

 strängar till skydd för icke infekterad ungskog endast \idtogs i 

 ringa utsträckning. Limringarna anbringades vid brösthöjd (»låg- 

 limning»); högre upp på träden visade de sig icke motsvara sitt 

 ändamål. Af de vid limningen använda instrumenten befanns 

 den Hoftmannska limdosan bäst; af de limsorter, som införskref- 

 vos från tvänne tyska firmor, gafs företrädet obetingadt åt Kk- 

 MiscHS lim (Burg, Magdeburg). 



Den areal, å hvilken limning utfördes, omfattade ej mindre 

 än 6,444 hektar, hvaraf blott 114,5, från hvilka afkastningen 

 ingår till statsverket, resten enskildas skogar och allmänningar. 

 Innan limning kunde verkställas, måste en genomgallring af skogs- 

 bestånden ske. Äfven i de flesta skogar, som icke tillhörde staten, 

 kom detta arbete att utföras genom dess försorg, mot en skälig 

 ersättning. 



Angående resultaten af de vidtagna åtgärderna anförde före- 

 draganden först, att man vid bedömandet af dessa borde klart 

 fasthålla, hvilka de förväntningar voro, som Domän- och Landt- 

 bruksstyrelserna från början hyste. De bada styrelserna uttalade, 

 att insektens bekämpande borde ske med alla till buds stående 

 medel; dess massökning i allt jämnt stegrad progression borde 

 åtminstone därigenom kunna förekommas och därmed faran för 

 dess spridning till andra trakter minskas — allt under vidare 



4 



