74 ENTO.MOLOGISK TIDSKRIFT I9OO. 



först visa sig pa mindre fläckar och sedan sprida sig utät, l)orde 

 det vara lätt nog att utrota dem, om försök göres i tid, innan 

 de hunnit utbreda sig vidare omkring. 



Sädesknäpparen [Agriotes Lincatiis L.) har, som vanligt 

 alla är, gjort skada på höstsädesbrodd, \ årsäd och rotfrukter; 

 dock hafva förfrågningar med anledning häraf varit ovanligt få- 

 taliga. Där tvååriga (lo — 15 mm. långa) larver finnas i mycken- 

 het och göra skada i åkern, bör denna trädas följande år och 

 därunder hållas väl ren från ogräs samt plöjas och harfvas, hälst 

 i juli, ty under pupptillståndet, som inträffar i nämnda månad, 

 eller till och med sedan knäpparen framkommit ur puppskalet, 

 och medan dess hud ännu är mjuk samt af föga motståndskraft, 

 är djuret mycket ömtåligt för tryck eller beröring. Om väggarna 

 till den håla, hvari puppan ligger, och den sedermera utkläckta 

 knäpparen öfvervintrar, förstöras, är det vanligen snart slut med 

 insekten, så vida rubbningen ej sker senare på hösten, då skalet 

 hunnit utbildas och hårdnat, fjlott ett par gånger har jag 

 vid gräfning anträffat puppor, den första af dessa nedlades bland 

 jord i en burk och dog i följd af rubbningen, utan att undergå 

 vidare förvandling. Den andra lades försiktigt, för att ej skadas, 

 in i en kort stump af ett vassrör, hvilken lätt öfvermyllades. En 

 knappare erhölls verkligen däraf, men en krympling, som snart dog. 



Senaste höst insamlades vid Anstalten 300 knäpparclarver, 

 antagligen alla tillhörande den så kallade randiga sädesknäpparen 

 [Agriotcs Lineatîis L.), och släpptes på jorden bland rågbrodd 

 i en af de större l)assängerna i yttre insektariet, på det tillfälle 

 ej skulle saknas till att nästa sommar göra undersökningar ocii 

 rön rörande några ännu tämligen dunkla ställen i denna insekts 

 utvecklingshistoria. I mindre kärl \\\\ det ej gärna lyckas att 

 uppföda dessa lar\er, ifall flera äro tillsammans, emedan de skada 

 eller till och med uppäta hvarandra. Detta har åtminstone in- 

 träffat vid mina föregående försök i den vägen. 



Hvitaxflyet [Hadc7ia Secalis Lin. — Noctua Dïdynia Esp.). 

 Denna fjäril benämndes och beskrefs af Linné i Systana Naturœ 

 X, 1758. Larvens utseende och lefnadssätt under vårtiden voro 

 dä redan kända genom en uppsats af Dan. Rolander i K. Vet. 

 Akad. handlingar för år 1752, till hvilken Linné äfven hänvisar 

 i sitt nämnda arbete. Larvens lefnadssätt på hösten och vintern 



26 



