lampa: iîkrattklse tili, landtbruksstyrllskn i8()9. 75 



är utförligt omiiäaindt i samma handlingar för år 1778 af en af 

 våra förnämsta praktiska entomologer på den tiden, den genom 

 sina talrika experiment med skadliga insektlarver bekante Claes 

 Bierkander, en af Linnés lärjungar och sedermera kvrkoherde i 

 Gref bäcks församling i Västergötland. Detta oaktadt har sedan dess 

 stor förbistring rådt rörande denna fjäril, i det den tilldelats flera 

 olika namn, af hvilka Espers Didyiiia varit det mest använda 

 och äfsen upptagits i O. Staudingers katalog. Orsaken till att 

 det ursprungliga linneanska namnet ej kunnat riktigt tydas, torde 

 väl vara den, att i Sy sterna Afatiirœ XII, 1767, antingen genom 

 tryckfel eller förbiseende detsamma ändrats till Pyralis Secalis. 

 En som jag tror tillräckligt tydlig utredning af saken förekommer 

 i min uppsats > Om hvitaxflyet, Iladcna Secalis L.» i Entomo- 

 logisk Tidskrift, arg. 7, 1886, s. 57, men ändock kallar Rn- 

 ZEMA Bos i sitt förträffliga arbete öfver skadliga och nyttiga in- 

 sekter af 1 89 1 fjäriln för Pyralis Secalis L. och anför till och 

 med Lnperiîia [Hadena] Didyvia Esp. såsom en annan art. 



Liksom alla skadeinsekter uppträder fjäriln mer eller mindre 

 talrikt under olika år. Orsaken härtill torde mer få tillskrifvas 

 parasiter eller sjukdomar pa larverna än väderleksförhållandena. 

 I Sverige förekommer den troligen öfverallt där råg odlas, dock 

 vanligen icke i sådan mängd, att härjning är för handen. Ska- 

 dan blir således föga betydlig, synnerligast å i god växtkraft va- 

 rande jord, där rågplantornas sidoskott kunna kraftigt utvecklas 

 efter hufvudstråets förstöring. 



Genom Rolanders, Bierkanders m. fl. samt slutligen mina 

 egna iakttagelser är detta skadedjurs lefnadsförhållanden så grund- 

 ligt iakttagna, att man kunde skatta sig lycklig, om åtskilliga 

 andra insekters lif och utveckling \ore lika väl bekanta. Det 

 enda af någon vikt, som ännu återstår att utforska, är hvar och 

 när dess honor lägga sina ägg. Enligt mitt förmenande sker 

 detta på rågbrodden, kort efter dennes framträngande ur jord- 

 ytan; ty att äggen eller nyutkläckta larver skulle kunna fortlefva 

 i jorden under dennas beredning före och vid sådden eller frän 

 annat håll inkomma till fältet är knappast tänkbart, synnerligast 

 som Bierkander fann larver af blott en till två liniers längd 

 inne uti rågplantorna. 



Där hvitaxflyet är allmänt, brukar det ej möta några svarig- 



27 



