lampa: berättelse till landtbruksstyrelsen 1899. 77 



ijrannland gjort flera iakttagelser rörande larvernas uppträdande, 

 och jag anser mig böra här omnämna det viktigaste däraf. Så 

 t. ex. tror man sig funnit, att larver allmännast förekomma på 

 med kreatursspillning nygödslad jord och isynnerhet å sådana 

 tläckar, hvarpå gödsel eller komposter en tid legat upplaggda. 



Där artificiella gödslingsämnen användts, har dock sädes- 

 brodden ingalunda gått fri från angrepp. Ett härjadt höst- 

 sädesfält bör icke besås ännu en gång samma höst, såvida ej 

 larverna förut plockats bort, ty arbete och utsäde blifva bort- 

 kastade, så länge skadedjuren finnas kvar. Larvplockning kan 

 ske vid plöjning eller om natten vid lyktsken, då djuren befinna 

 sig på ytan för att äta. Kråkor och kajor passa vanligen på vid 

 plöjningen och uppäta en m3'ckenhet af dem. Det torde dock 

 vara säkrast, att grundligt plöja ett härjadt fält, sedan larverna 

 i följd af kyligare väder nedgått i sina vinterkvarter, ty de föras 

 då till jordytan, där de blifva rof för nämnda fåglar m. fl. af 

 sina fiender, eller komma att lida af vinterkölden. Om följande 

 vår fältet besås med vårsäd, undgår denna vanligen larvernas an- 

 grepp, emedan dessa då äro fullvuxna och snart förvandlas till 

 puppor. A ett lindrigt angripet fält kan en öfvergödsling med 

 chilisalpeter e. d. vara till stor nytta. 



Enligt min öfvertygelse är det af stor vikt, att trädan hålles 

 fri från allt ogräs från midsommar till sådden, d. v. s. under den 

 tid då skadeinsekter flyga omkring och lägga sina ägg. Att det 

 måste hufvudsakligen vara de på trädan växande ogräsen, som 

 locka de äggläggande honorna till sig, synes mig vara odisputa- 

 belt. Detta bestyrkes äfven i ett bref från herr C. Pettersson 

 i Hene, som säger: »Den (larven) förekommer här ganska talrikt 

 under och omkring ogrässtånd i årets träda, som består af sand- 

 jord >:-. Detta skrefs den 7 september 1899. 



Holmgren rekommenderar att öfver brodden utströ 10 kilo 

 vitriol per tunnland. 



Enligt jägmästare O. G. Norbäck förekom åkersnigeln ym- 

 nigt på höstsädesbrodden i Arvikatrakten 1898 och gjorde ej 

 obetydlig skada. Dess framfart stäcktes dock genom det kända 

 medlet att utså nysläckt kalk, där djuret hade sitt tillhåll. 



29 



