lampa: berättelse till landtbruksstyrelsen 1899. 8r 



ning på betorna inträffat, då en eller några fa niingångar i de 

 vuxna bladen ej kunna betyda så mycket, att skörden därigenom 

 väsentligt kommer att minskas-, men den dag kan komma, då 

 nämnda flugor uppträda i millontal, och dess larver angripa plan- 

 torna innan dessa hunnit blifva nog försigkomna att kunna stå emot. 



Morotflugan (Psila Rosœ Fab.). Denna lilla mycket skad- 

 liga fluga blef något utförligare omnämnd i årsberättelsen för 

 1897, men blott helt flyktigt i den för år i8g8. Då desslarver 

 under sistnämnda års sommar härjade ej obetydligt å ett morotfält 

 vid Landtbruksakademiens Experimentalfält, ,erhölls ett godt till- 

 fälle att göra en del iakttagelser. Sådana gjordes äfven genom 

 assistenten, ur hvars promemoria häröfver följande må anföras, 

 sedan undersökningarna i år blifvit för denna gång afslutade. 



I midten af juli i8g8 meddelade fältets inspektor, herr Si- 

 gurd Rhodin, att en med morötter besådd åker därstädes var 

 angripen af en insekt, som förorsakade ej ringa skada. 



Den af honom lämnade beskrifningen tydde på, att morot- 

 flugan Psila Rosœ Fab., var orsaken till skördens sjukliga utse- 

 ende, och vid ett besök på stället den 2 1 juli visade det sig, 

 att så äfven var fallet. Åkern utgjorde 40 ar och bestod af moss- 

 jord, som besåddes med morotfrö den 14 maj. Förra året bar 

 den potatis och bönor pä omväxlande rutor, och sedermera hade 

 en stark gödsling med thomasfosfat och kainit ägt rum. Det 

 var hufvudsakligen den nedåt skogen belägna delen af åkern, 

 som nu var angripen. Denna del hade förut varit mycket vat- 

 tensjuk, och jorden hade blifvit uppblandad med lera. Sjuklig- 

 heten hos morötterna hade först observerats vid midsommartiden 

 under ränsningen. De angripna plantorna voro emellertid icke 

 gulnade, men hade ett slokande utseende som nyss flyttade plantor. 



Larverna, som nu voro i det närmaste eller alldeles full- 

 vuxna, hade delvis lämnat rötterna och inträngt i jorden till för- 

 puppning. Antalet af dem, som voro så utvecklade och lämnat 

 rötterna, var emellertid vida mindre än de öfrigas. För att se 

 hur långt larverna aflägsna sig från roten vid förpuppningen upp- 

 drogs ett antal stånd med större jordklimp, som sedan försiktigt 

 bit för bit söndersmulades. De larver, som därunder anträffa- 

 des, voro ej mer än i — 2 tum från plantan. Högsta antalet, 

 som visade sig kring samma rot, var 8. Några ljusa, följakt- 



Entomol. Tidskr. Arg. 21, H. 2(1900), -'•:' 6 



