90 EKTOMÜLOGISK 'JIDSKRIFT I9OO. 



det oljiga limmet på sin kropp, hvarefter de nedfalla till marken 

 och dö. 



Hvad skadan genom limmet ä träden beträffar, har, så vidt 

 jag vet, aldrig erfarits, att någon sådan kommit i fråga rörande 

 äldre träd; men det kan ju vara möjligt, att mycket unga, med 

 späd bark kunna lida däraf. I Amerika har man experimenterat 

 med att mot barkborrar bestryka hela trädet med larvlim och 

 påstått sådant ej medföra någon skada. Emellertid må detta fall 

 bli en varning mot att .anbringa limringar på yngre träd, utan 

 att sådana försiktighetsmått, som t. ex. remsornas borttagande, se- 

 dan de uppfyllt sitt ändamål, användande af fastare papper etc, 

 vidtagas. 



Lindmätaren eller större frostfjäriln {Hibcniia Defoliaria 

 Lin.). Denna fjäril, hvars lefnadssätt i flera afseenden överens- 

 stämmer med frostfjärilns, uppträdde som larv 189S i fruktträd- 

 gårdarna vid Dannemora och gjorde där stor skada. 1899 fanns 

 det äfven larver därstädes, ehuru i något ringare antal, och de 

 höllo sig, enligt herr Arvid Hammarskiölds utsago, i de högsta 

 träden, hvilket betydligt försvårade deras utödande. Besprutning 

 hade försökts å mindre träd, hvarvid begagnades lysol och vatten, 

 dock utan önskad verkan. Bättre hade säkerligen varit att an- 

 vända kejsargrönt. Det är lyckligtvis mer sällan dylika larver 

 uppträda på sådant sätt, ty i annat fall skulle de blifva mer för- 

 ödande än t. o. med den mindre frostmätarens. Enligt Holm- 

 gren inträffade en sådan ganska omfattande härjning 1855 omkring 

 Stockholm, synnerligast vid Landtbruksakademiens Experimental- 

 fält, där knappast ett enda löfträd blef skonadt. 



Honan saknar vingar, är gulgrå med talrika svarta fläc- 

 kar och vid pass en cm. lång. — Äggen läggas om hösten på 

 kvistar eller knoppar och kläckas följande vår, hvarefter de späda 

 larverna i början skola förstöra knopparna. — Larven gul eller 

 gulaktig, ryggen efter längden linierad med gulbrunt, rödbrunt, 

 violett eller svart; ibland sammanflyta linierna och bilda stora 

 ryggfläckar; de yttersta rygglinierna grofva och starkt markerade: 

 andhålen omgifvas vanligen af mörka fläckar, och mellan dessa 

 och rygglinierna löpa längsgående, bjärt gula sådana. Fötter 5 

 ])ar. Längd 25 — 35 mm. — Pui)i)an rödbrun, tydligt punkt- 

 terad. 



42 



