sjöstedt: san jose-sköldlusen. 123 



gifves, lämna de fullt utbildade honorna de bästa karaktärerna 

 för särskiljandet af de olika arterna inom släktet. Hos Aspidio- 

 tus perniciosus hafva dessas skal, som äro nästan platta, ostron- 

 lika, till färgen grå, en genomskärning af högst 2 mm., med all- 

 deles eller nästan central, från blekt till rödaktigt gul e.xuvia. 

 Dessa karaktärer äro yttre och kunna ses med en lup. Själfva 

 djuret är gulaktigt, fotlöst, med mycket långa sugborst och nästan 

 centralt belägen mun och har en längd af 0,8 — i mm. För att 

 säkert skilja den från närstående former måste man emeller- 

 tid företaga en noggrannare, mikroskopisk undersökning, sedan 

 djuret blifvit prepareradt, såsom längre fram (sid. 124) angifves. 

 Det är det bakre, starkare kitiniserade abdominalsegmentet på 

 honan, hvars olika men för samma art konstanta form, som läm- 

 nar artkaraktärerna. Hos A. perniciosus (fig. 3 b) finnas tvänne 

 bakre, rundade midtlober med hak i utkanten, och på hvardera 

 sidan därom, tätt intill, en mindre, ofta tillspetsad och med 

 ytterhak försedd lob, icke några andra. Mellan midt- och sido- 

 loberna äro två sins emellan nästan lika stora och väl utveck- 

 lade processer. Kanten af bakkroppen är hos perniciosus för- 

 sedd med glandelhår, som äro tagglika, i randen naggade men 

 ej delade. 



Hos andra Aspidiotus-:\.riQr ■ — utom rapax och andronielas 

 — finnas på buksidan porer, ordnade i bestämda grupper eller 

 spridda på olika men bestämdt sätt. Förevarande art karaktäri- 

 seras genom saknad af sådana. Enligt tolkning af E. E. Green 

 skulle de kring könsöppningen ordnade körtlar, som utmynna i 

 nämnda porer, hafva till funktion att afsöndra det vaxartade stoft, 

 hvarmed äggen öfverdammas. I enlighet därmed äro de talrikare 

 hos arter, som lägga många 'û.gg, fåtaligare hos dem, som lägga 

 färre, och saknas slutligen hos perniciosus, som är vivipar. De 

 förefinnas ej hos hanarna och de outvuxna honorna, hvarför dessa 

 ej kunna användas vid examineringen. Den nämnda Asptdiotus 

 rapax, som äfven saknar ventralporer, har sublateral exuvia, ej 

 central såsom perniciosus, och starkt konvext skal; A. andro- 

 melas har annan skalfärg. 



Med exuvia förstås det gamla, afkastade larvskinnet, hvilket 

 fäst sig på det vaxartade skalets innersida och, betäckt med ett 

 mycket tunt vaxlager, synes utifrån. Det är vanligen af annan 



