i6i 



BIOLOGISKA MEDDELANDEN OM ROFSTEKLAR, 



pOTTFRID /lDLERZ. 



Slår man sig ner på en solig sandbacke i det södra skogs- 

 brynet för att studera stekellifvet, så kräfves det sannerligen kraf- 

 tiga föresatser att koncentrera sin uppmärksamhet och ej låta sig 

 distraheras af än den ena, än den andra intressanta episoden, 

 som i ständig växling oupphörligt pockar på vår uppmärksamhet. 

 Àfven om man bortser från de allestädes närvarande myrorna, 

 så är stekellifvet så öfverväldigande rikt och dess lefnadsförhål- 

 landen s» omväxlande och ojämförligt intressanta, att man med 

 fog kan förvånas öfver, att så få hittills arbetat på detta tack- 

 samma fält. 



Den apparat, som man behöfver för dessa studier, är icke 

 vidlyftig. Några olikfärgade tagelstrån att tjänstgöra vid sonde- 

 ring af steklarnas gångar i olika jordmån-, en liten spade eller 

 knif, se där allt. Därjämte behöfver man god tid. Men fram- 

 för allt kräfves det tålamod! Tålamod att om också i timtal 

 oafbrutet iakttaga samma individ och ändå med jämnmod börja 

 på nytt, om resultatet genom oberäkneliga tillfälligheter skulle 

 uteblifva. Samlaren måste också lägga band på sin ifver för att 

 icke genom ingripande i otid låta sällsynta tillfällen till intres- 

 santa iakttagelser gå sig ur händerna. 



Den rikaste lokal, som jag under mina rofstekelstudier haft 

 att tillgå, var en liten sandig fläck i ett åt söder vettande skogs- 

 bryn vid Okna järnvägsstation i Östergötland. Där var ett rik- 

 tigt paradis för en stekelforskare. Där snokade Pompilus och 



Entomol. Tidskr. Arg. 21, H. 3—4 (1900). i II 



