ADLERZ: BIOLOcaSKA MEDDELANDEN OM ROFSTEKLAR. 1 67 



var således nog rätt gammal. Samma dag, 3 timmar innan hå- 

 lan uppgräfdes, hade jag sett Ammophilan inbära en larv i denna 

 håla. Däraf framgår, att provianteringen pågår lång tid 

 efter det larven utkläckts. Om stekeln ämnat stanna vid 

 den nämnda kvantiteten, kan naturligtvis ej afgöras. 



7) I en tredje uppgräfd AniniopJiila-YidXz. funnos: en 18 mm. 

 lång, 2^/2 mm. tjock fjärillarv samt en 22 mm. lång, 2V4 mm. 

 tjock dylik. Vid den förstnämnda var Ammophilans nykläckta 

 larv fåstad vid midten, där ägget plägar ha sin plats. Stekeln 

 själf fångades, sedan han inlagt den sista larven. Här föreligger 

 ånyo ett bevis för, att ägget lägges på den först inlagda larven. 

 Vidare framgår, att mellan infångandet af den i:sta 

 och 2:dra larven så lång tid förflutit, att ägget hunnit 

 kläckas. Då härtill väl torde åtgå åtminstone en eller ett par 

 dagar, förefaller det sannolikt, att Amvwphila med sitt lifliga 

 verksamhetsbegär samtidigt har flera larver i olika hålor att un- 

 derhålla. 



Då Ammophilan kom hem med den sist infångade larven, 

 lades den som vanligt på ett afstånd af i — 2 cm. från hålans 

 mynning, medan fyllningens borttagande pågick. Som vanligt 

 begaf sig stekeln därefter ner för att upphämta i larvkammaren 

 nedrasad sand. Jag begagnade då tillfället att flytta den förla- 

 made larven omkring 15 cm. åt sidan. Sedan stekeln slutat sitt 

 arbete och började se sig omkring efter larven, men ej fann den, 

 betedde han sig upprepade gånger på ett högst öfverraskande 

 sätt: vändande hufvudet åt det håll där larven legat, drog han 

 sig något baklänges, så att spetsen af den något krökta bak- 

 kroppen inträngde i hålans mynning, tryckte den ett ögonblick 

 mot mynningens kant och sprang därefter fram rakt öfver den 

 plats där larven legat. Då han passerat däröfver, fortsatte han 

 sitt sökande under några korta sidosvängar, men återvände strax 

 till hålan och upprepade samma förfaringssätt 7 eller 8 gånger, 

 alltjämt sträckande hufvudet åt det håll, där larven legat, allt- 

 jämt tryckande spetsen af bakkroppen mot mynningens kant och 

 alltjämt springande ut öfver den plats, där han nedlagt sitt byte. 

 Det såg nästan ut som om stekeln velat mäta afståndet 

 eller bestämma riktningen pä detta sätt. [Efter hvad jag 

 sedermera sett, använder icke blott Ammophila detta förfarings- 



7 



