178 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1900. 



fruktade, i det deras 7rccptacula befunnos innehålla en mängd 

 lifligt rörliga spermatozoer. Dock voro deras ovarier, med 3 

 äggrör i hvartdera, ännu outvecklade och innehöllo inga mogna 

 ägg. Capsula scviinalis var omgifven af ett särskildt lager af 

 fettkroppen. Dessa honor bodde i två nära hvarandra belägna 

 hålor af något mer än en valnöts storlek, med träng ingång och 

 liggande på ett djup af blott 6 — 7 cm. under markens yta, på 

 en åt söder vettande backsluttning. Under solvarma och lugna 

 dagar sågos honorna gå in och ut ur dessa hålor och mer eller 

 mindre lifligt röra sig på backen i närheten, gående eller flygande 

 små korta sträckor. Fastän de liksom sökande g'ngo omkring 

 ])å den torra sandbacken, tydde dock ingenting på, att de be- 

 funno sig på verklig jakt efter larver. När dessa hålor midt på 

 dagen i klart solsken öppnades, funnos 7 honor i den ena och 

 5 i den andra. Sannolikt voro dock en del af deras rumskam- 

 rater för tillfället ute för att sola sig. 



Af det föregående blir det sålunda sannolikt, att roflystna- 

 den och gräfningsinstinkten hos denna art vakna först efter öfver- 

 vintringen. Ett likartadt fall torde återfinnas hos Ponipilus 

 viatiais. (Jfr det bekräftande tillägget å sid. 198). 



Innan jag lämnar de svenska arterna af familjen Sphcgidae, 

 vill jag nämna, att jag för omkring 20 år sedan i Östergötland 

 iakttagit en större rofstekel, som jag då förmodade vara en Åm- 

 inopJiila, hemföra och insläpa i en håla på en solig backslutt- 

 ning en större gräshoppa. Gräshoppan transporterades i flykten 

 på ett sådant sätt, att det såg ut som om hon själf tagit långa 

 skutt, och ännu erinrar jag mig lifligt min förvåning, då den på 

 hennes rygg sittande stekeln tycktes styra henne rakt in i sin 

 öppna håla, där båda försvunno. Naturligtvis var gräshoppan 

 förlamad, och det var stekelns flykt i korta satser med det tunga 

 bytet, som framkallade illusionen af gräsho])pans skutt. Då emel- 

 lertid minnet ännu är lifligt af att hålans mynning stod öppen, 

 så kan denna stekel ej ha varit någon Amniophila, ej häller 

 någon PsaDimopJiila, och då Tachytcs-?ixX.txx\2, dels äro för små 

 att transportera en så stor gräshoppa, dels knappast kunna för- 

 växlas med den till krop])sformen helt olika AvimopJiila^ så 

 återstår knappt något annat att gissa pä än en Sp/iex-art, möj- 

 ligen SpJiex maxillosa. Kanske skall det därför en gång 



18 



