ADLERZ: BIOLOGISKA MEDDELANDEN OM ROFSTEKLAR. 1 83 



lunda ganska snedt nedåt och inåt, och cellernas afstånd från 



sandväggens yta var afpassadt så, att sanden, i hvilken de voro 



urhålkade, bibehöll sin fuktighet, på samma gång som solvärmen 



kunde tränga igenom. Cellerna hade en oregelbundet rundad 



form och släta väggar. Deras diameter växlade mellan 12 och 



14 mm. 



Cell n:o i innehöll 6 BracJiydcrcs incanus, 3 Strophosonius 

 coryli. I denna cell fanns dessutom en mindre ste- 

 kellarv. 



Cell n:o 2 : 7 Brachyderes, 2 Strophosonius, i OtiorJiyncJms 

 ovatus. Här fanns en nykläckt stekellarv. 



Cell n:o 3 : 9 Brachyderes, i Strophosonius, en halfväxt ste- 

 kellarv. 



Cell n:o 4: 5 Brachyderes, i OtiorJiyncJius ovatus, ett stekel- 

 ägg, mycket långt och smalt. 



Cell n:o 5 : 6 Brachyderes, i Strophosonius, en stor stekellarv 

 (13 mm.). 



Cell n:o 6: 10 Brachyderes, 5 StropJiosonius. Här fanns hvar- 

 ken ägg eller larv af stekeln. Alla viflarna voro 

 hela och orörda, men möglade. Antingen hade där- 

 för stekeln glömt att lägga något ägg i denna cell, 

 eller också hade ägget krossats genom viflarnas rö- 

 relser (se ofvan). 

 Boet B. Här träffades blott i cell af 1 2 mm. diameter, 



belägen på 105 mm. djup, vertikalt under ingångsöppningen, och 



ungefär på samma vågräta afstånd från sandväggens yta. Den 



innehöll 6 Brachyderes och 1 Strophosonius^ alla möglade ; men 



hvarken ägg eller larv af stekeln. 



Boet C. Hufvudgången gick i början nästan vertikalt till 



ett djup af 400 mm., men krökte sedan af, nästan i rät vinkel, 



till en längd af 80 mm. 



Cell n:o i, belägen 400 ram. vertikalt under hufvudgångens 

 mynning, 150 mm. innanför sandväggens yta. I 

 denna cell träffades 6 Brachyderes och en nykläckt 

 stekellarv. 



Cell n:o 2: 380 mm. vertikalt under mynningen, 300 mm. in- 

 nanför sandtagets vägg och 90 mm. från hufvudgån- 

 gens vertikala del. 



23 



