ADLERZ: BIOLOGISKA xMEDDELANDEN OM ROFSTEKLAR. 1 93 



den andra fyndorten, utgjordes af en enda art, Cranibus inqui- 

 natcllus Schiff., enligt benäget meddelande af prof. Lampa. Rätt 

 talrika exemplar af denna fjäril sägos flyga i skogsbrynet. 



Oxybelus uniglumis L. Denna lilla, såväl i norra som i 

 södra Sverige allmänna rofstekel infångar, som bekant, flugor af 

 åtskilliga arter och bär dem uppspetsade på gadden, som därvid 

 är inborrad i flugans bröst. Om Oxybelus sålunda har många 

 flugors mord på sitt samvete, så förföljes han också af Nemesis 

 i skepnad af en fluga, den lilla grå Miltogranivia conica, som 

 sällan saknas på de platser, där Oxybelus gräfver sina hålor. 

 Lustiga äro de scener, som utspelas mellan dessa två små in- 

 sekter, då de söka öfverlista hvarandra. Dessa äro alltför väl 

 bekanta att här behöfva skildras. Obeskrifligt komisk är den lilla 

 flugans fräcka uppsyn, då hon, synbarligen fullt medveten om sin 

 oantastlighet, sätter sig framför stekeln och fixerar honom på ett 

 par cm:s afstånd, vrider sig rundt för att följa hans rörelser och 

 behändigt undviker, då han i vanmäktig vrede gör ett anfall. 



Då stekeln sätter sig på marken för att krafsa bort sanden 

 från ingången till sin håla, hålles gadden med den spetsade flu- 

 gan rakt bakåt, och flugans hufvud är därvid framåtriktadt. I 

 samma ställning bäres flugan in, då ingången blifvit klar, och 

 detta sätt att transportera rofvet är en direkt invit till Jililto- 

 graniiiia, så att man ej kan undra öfver, att hon företrädesvis 

 utser denna stekel till sitt offer. I samma ögonblick, som ste- 

 keln med flugan bakom sig håller på att försvinna genom ingån- 

 gen, skyndar Miltogramuia pilsnabbt efter för att på hans rof 

 fästa sin lilla lefvande födda larv. I nästa ögonblick är hon 

 redan ute igen. Större svårigheter har MiltograDima med Mel- 

 liniis, som bär sina flugor i munnen, fasthållande dem vid sna- 

 beln. Då Mcllimis också därtill kryper baklänges in i sin håla, 

 vore det alltför stor risk för Miltogranwia att nalkas i detta 

 ögonblick. Men Melliniis lämnar ingången till sin håla vid- 

 öppen, medan han befinner sig ute på jakt efter nya flugor. Intet 

 hindrar därför Aliltogravuna att under hans frånvaro aflägga sitt 

 ödesdigra besök i hans förrådskammare. Oxybelus har däremot 

 för vana att, visserligen ofta ganska slarfvigt, men dock tillräck- 

 ligt effektivt för att utestänga Miltogramuia, krafsa sand öfver 

 ingången, så snart han lämnar sin håla. Den lilla parasitflugan 



EntomoL Tidskr. Arg. 21, H. 3 — 4 (1900). -^-2 I 3 



