AURIVILT.IUS: SVENSK INSEK'JKAUNA. 2. 241 



Halsskölden okölad eller l)lott med en köl i mid- 

 ten. — Underfam. Ocdif^odhm. 



1 . Täckvingar helt och hållet eller till största 

 delen färgade (svarta-bruna-grå) och ogenom- 

 skinliga. Flygvingar åtminstone delvis röda 

 eller blå. 4. Oedipoda. 



2. Täckvingar ända från roten genomskinliga be- 

 strödda med mörka punkter eller små fläckar. 

 Flygvingar glaslikt genomskinliga, aldrig röda 

 eller blå. 5. PacJiytylus. 



V>. Frambröstet mellan höfterna med ett långt, kägelfor- 

 migt utskott. — Underfam. Acridiintc. 



6. Podisuia. 

 II. Halsskölden bakåt utdragen i ett längt utskott, som når ända 

 till bakkroppens spets och täcker flygvingarna (fig. 12). 

 Täckvingarna små, fliklika. Häftflik mellan klorna saknas. 

 Bakkroppens första led utan hörselorgan. — Öfvervintra så- 

 som larver. — Underfam. Tcttiginœ. 7. Tcttix. 



I Slgt. Mecostethus Fieh. 



Halssköldens sidokölar svagt inböjda, föga upphöjda. 

 I . M. grossus L. Vanligen grönaktig, under gul ; täckvingar 

 brunaktiga, längs framkanten svafvelgula eller gröna; baklår 

 under röda-, baktibier lifligt gula med svarta taggar. 15 — 

 30 mm. — Sk. — LapL, a, på fuktiga ängar. 



2 Slgt. Stenobothrus Fisch. 



Panngroparna äro smala och långa, tydliga äfven ofvanifrån. 

 Honans äggläggningsklaftar helt korta. De talrika arterna, som 

 delvis äro allmänna i vårt land, äro för nyböijaren rätt svåra att 

 säkert åtskilja och mycket föränderliga till färgen och teckningen. 



Artöfversikt. 



I. Trumhàlan halföppen (star midt emellan fit;. S: 2 nch 8: 3). 



A. Halssköldens sidokölar före niidten starkt eller vinkligt inböjda 

 Entoiitol. Tidskr. Arg. 21, H. 3 — 4(1900.) g 16 



