AURIVIIJ,IUS: SVENSK INSKKTFAUNA. 2. 247 



dre svärmar och enstaka individer hafva äfven allt emellanåt 

 förirrat sig till Sverige och anträffats från Skåne — Upl. Hos 

 oss fortplantar den sig dock ej, så vidt kändt är. 

 P. daiiic2is L. Hanen är betydligt mindre än honan, för 

 öfrigt endast skild genom de i öfveräfkten angifna känne- 

 tecknen, ef 32 — 36 mm.; Ç 37 — 60 mm. — Sk., Bohusl. s. 



6 Slgt. Podisma. 



Halsskölden glänsande, nästan jämnbred med tre tvärfåror, 

 af hvilka den bakersta ligger bakom midten ; midtköl finnes en- 

 dast bakom sista tvärfåran. Vingarna äro vanligen förkrympta 

 och nå då högst till bakkroppens midt. Eaktibierna hafva på 

 yttre sidan g, på den inre 10 taggar och dessutom i spetsen på 

 hvardera sidan två rörliga sporrar. Trumhinnan ligger i själfva 

 ytan och trumhåla saknas alltså fullständigt (fig. 8: i). 



Artöfversikt. 



A. Baktibier blå, vid roten svarta, deras tagyar gulhvita med svart spets. 



I. /'. pcdcstris. 

 Vt. Baktibierna lifligt röda med svarta taggar. 2. P. frigida. 



1. P. pcdcstris !.. Ofvan brunaktig (sällan gul med mörka 

 fläckar), under lifligt gul; baklår under röda. o^ 17 — 19 

 mm.; Ç 24 — 30 mm. — Sk. — LapL; s. i södra, a. i norra 

 delen af landet. 



2. P. frigida Boh. Ofvan brun, under gul ; baklår under röda. 

 (^. 17 — 20 mm.; Ç 24 — 26 mm. — Norrb., Lapl. s. 



7 Slgt. Tettix Charp. 



Frambröstets framkant utdragen så, att den såsom en krage 

 omfattar hufvudets nedersta del. Sidopunktögonen ligga långt 

 från facettögonen, nästan midt öfver antennerna. Honans ägg- 

 läggningsklaffar i kanten skarpt sågtandade. Hanens sista buk- 

 led lång och smal, kägelformig. Kroppen mörk, svart-brun-grå- 

 aktig. 



15 



