i.ampa: berättelse tili, landtbruksstyrelsen 1900. 9 



Då ållonborren skall flyga, äntrar han upp pa något upp- 

 liöjdt föremål, ett grcässtrå, en kvist e. d., skalvingarna öppnas 

 något, hvarefter luftsackarna börja fyllas under liksom flämtande 

 rörelser. Antennerna (pannspröten) äro utspärrade, och hufvudet 

 röres in och ut, sä att det glatta, svartglänsande bakhufvudet, 

 som eljest döljes under halssköldens rand, växelvis blottas. Äfven 

 halsskölden följer med vid dessa rörelser. Därpå sträckas skal- 

 vingarna hastigt ut, bakvingarna sättas i hastig rörelse, och under 

 ett doft brummande ljud höjer sig ållonborren nästan rakt upp 

 för att sedan styra bort. Hanarna äro lifligare och lyfta raskare 

 till flykt än honorna. Ar vädret vackert, söka nedskakade ållon- 

 borrar snart att flyga bort, under det att en del borrar sig ned 

 i jorden eller gömmer sig under mossa och dylikt. 



För att erhålla direkt från jorden tagna ållonborrar, som 

 ännu ej ätit eller parat sig, for undersökning vid Entomologiska 

 Anstalten, vände jag mig till förvaltaren, herr C. Carlström å 

 Borrestad, hvars ägor varit mycket besvärade af ållon borrelarver. 

 Med största tillmötesgående lät herr Carlström anställa plöjningar 

 på de förr svårt angripna fälten, men under det att förr vid sådana 

 l)löjningar ållonborrar massvis lågo i fårorna, hade deras antal 

 genom föregående flitiga insamlingar nu sjunkit till den grad, 

 att det åtgick nästan en eftermiddag för att erhålla omkring en 

 liter. Först skedde plöjningen på ett fält, som äfvenledes förr 

 varit mycket angripet af ållonborrelarver, där hästar och redskap 

 redan funnos till hands, men här blef resultatet så klent, att det 

 ej lönade mödan att fortsätta. Den 26 maj började insamlingen 

 på Borrestad, och inlämnades då öfver 300 kilogram. De döda- 

 des här med ånga, hvilket är eti utmärkt sätt, där sådan kan 

 erhållas. Under ett från mejeriet utgående, mot marken vinkel- 

 böjdt rör ställes en tunna, försedd med ett i midten genombor- 

 radt lock. Ållonborrarna kastades i tunnan, ett löst järnrör stacks 

 genom lockets liål, ned mot kärlets botten, och gängades upptill 

 fast vid det nedskjutande ångröret. Därefter påsläpptes ånga, 

 som inom kort dödade djuren, hvilka kastades i en vagnshäck 

 för att sedan läggas i kompost. Omkring 10 procent voro ållon- 

 borrar [AI. Vulgaris)^ de öfriga kastanieborrar [M. Hippocastam). 



Den 28 var en varm, solig och tämligen lugn dag, hvarför 

 ållonborrarna voro i liflig rörelse. I bokskogens kronor mullrade 



