lampa: berättelse till landtbruksstyrelsen 1900. 13 



på området blifva allmännare, och en den 29 maj företagen räk- 

 ning visade 25 procent af densamma. Den syntes nu äfven oftare 

 i parning, hvilket relativt mindre ofta var förhällandet med kasta- 

 nieborren. De undersökta honornas ägg voro fortfarande små, 

 sällan något mer utvecklade, linsformiga, ej runda. 



Enligt gjorda iakttagelser skall kastanieborren hålla sig till 

 sandigare trakter än den vanliga ållonborren, och detta syntes 

 äf^ven vara förhällandet. Hos kom. -ordf. i Gäddaröd stodo näm- 

 ligen vid mitt besök tvänne säckar med insamlade ållonborrar; 

 den ena, från Gäddaröd, innehöll icke mindre än 90 proc. af 

 den vanliga ållonborren, den andra från de sandigare markerna 

 vid Hörröd blott 3,8 procent. 



Insamlingen bedrefs vid Borrestad, där jag större delen af 

 tiden vistades, med flit och under de 5 första dagarna insamla- 

 des 1,662 kg. 



Undersökningarna afslutades den 29 maj. 



2. Till Kongl. Djurgården den 7 och 12 juni enligt re- 

 kvisition från intendenten, herr jägmästaren F. F. Edelstam, för 

 alt anordna besprutning af vissa träd därstädes. Under en längre 

 tid hafva nämligen de där växande, prydliga ekarna af larverna 

 till Gröna Ekvecklaren [Tortrix Viridmia L.) totalt beröfvats 

 sin löfskrud, så att de under ett par eller tre veckor vid mid- 

 sommartiden årligen stått mer eller mindre kala, hvilket orsakat, 

 att den vackra parken ställvis fått ett bedröfligt utseende. An- 

 staltens i Amerika inköpta större spruta jämte strilinrättning er- 

 hölls till läns vid arbetets utförande. Dock voro redskapen otill- 

 räckliga för att duscha de höga ekarnas öfversta kronor, hvarför 

 man måste nöja sig med att bearbeta de lägre ned belägna gre- 

 narna med kejsargrönt och vatten. 



Resultatet blef därför ej sådant man kunnat önska, ty om 

 iitven de åtkomliga bladen genom sprutningen snart befriades från 

 skadedjuren, blefvo de dock ej skyddade under hela härjnings- 

 tiden, emedan de tusentals larver, som befunno sig ofvanför, sedan 

 de där uppätit allt grönt, sänkte sig nedåt för att söka föda äfven 

 på de besprutade grenarna. Att de där åto sig till döds är myc- 

 ket troligt, men bladen skadades betydligt därvid, emedan angri- 

 parna voro så talrika. Vid ett besök pä stället någon tid efter 

 härjningen hade ekarna redan fått de förlorade bladen ersatta 



