lampa: berättelse till landtbruksstyrelsen igoo. 27 



person i Stockholm, som med framgång sysslat med uppfinnandet 

 af utrotningsmedel mot skadeinsekter inom hus och som trodde 

 sig åter hatVa sammansatt ett nytt och utmärkt malmedel samt 

 önskade erhålla ett intyg härom från undertecknad. Ingredien- 

 serna voro äfven så beskaftade, att man hade anledning hysa godt 

 hopp om, att medlet borde bli verksamt. Då ett gynnsamt intyg 

 likväl icke kunde lämnas med mindre, än att prof blifvit gjorda, 

 sändes på hösten i8gg till Anstalten ett rikligt förråd af päls- 

 verksbitar, bland hvilka mallarver voro ganska talrika. Dessa 

 inlades i glaskärl och beströddes så ymnigt med det sågspänlik- 

 nande utrotningsmedlet, att detta täckte hvar och en af skinnbi- 

 tarna på båda sidor, hvarefter kärlet fick stå inne i det större la- 

 boratoriet, som dagligen uppeldades under vintern. Efter hvad 

 som kunde synas, lefde larverna i kärlet hela tiden, och lossnade 

 hår på skinnbitarna visade, att de äfven försedda sig med föda. 



I april igoo genomsågos skinnbitarna ganska noga, och af 

 larverna påträffades de flesta lefvande, men ännu inga puppor. 

 Nu skildes bitarna i två partier, det ena bestående af orörda, 

 livarifrån allt malpulver afskakades, och det andra af angripna, 

 hvilket rikligt därmed beströddes, hvarefter hvart och ett tillika 

 med larver inlades i särskildt kärl. Detta för att söka utröna, 

 om larverna skulle fortfara att äta och till sist förvandlas till pup- 

 por lika väl där innehållet var beströdt med pulver som i det 

 andra kärlet. Så skedde äfven, och en malfjäril utkläcktes redan 

 den 10 juni ur den rörlika hylsa, som larven förfärdigat af det 

 starkt impregnerade malpulvret. Något brukbart intyg kundf 

 alltså ej jämnas, och allmänheten slipper kanske oftra af sina 

 penningar på åtminstone ett af de många, ofta nästan odug- 

 liga medel mot mal och andra skadeinsekter, som nu för tiden 

 utbjudas i handeln. 



Såsom förut är omnämndt, tillhörde ifrågavarande larver två 

 olika arter, hvilkas lefnadssätt dock synes vara ungefärligen lika. 

 De hafva äfven i fjärilstadiet mycket gemensamt, fast de räknas 

 till två släkten. Beklädnaden på hufvud och panna består af 

 länga, lurfviga hår, vingarna äro smala och spetsiga samt nästan 

 enfärgade; de bakre äro på inkanten försedda med långa fran- 

 sar. Den större arten, som är mycket allmän i rummen, kallas 

 vanligen 



