lampa: berättelse till landtbruksstyrelsen i go o. 37 



skal var hårdnadt, men ändock hade de ej gått upp ur jorden, 

 där de troligtvis ämnade förblifva till kommande vår. I rum- 

 met, som har cementgolf och hvars väggar bestå af fönster, hvar- 

 igenom kringvandrande skalbaggar där lätt kunna märkas, hade 

 ingen knappare varsnats. Uppgiften om, att knapparna, liksom 

 ållonborrarna ej framkomma förr, än de legat öfver vintern i jor- 

 den, synes härigenom i någon mån bestyrkt. 



Den 9 juli hittade vaktmästaren en död knäpparelarv ute i 

 jorden, hvilken på undersidan hade i6 stycken små larver fast- 

 sittande i en rad, med bakre delen inuti larvens kropp och den 

 främre utanför densamma. Den lades på jord i ett litet kärl för 

 att observeras, sedan en af parasiterna dragits fram och satts 

 under förstoring. Han var slät och glänsande hvit samt halft 

 genomskinlig. Den främsta kroppsringen var längst och liksom 

 de öfriga tjockast på midten; den bakre ändan var smalast och 

 mindre rundad. Dessa små larver förvandlades slutligen till pup- 

 por, men någon fullbildad stekel erhölls ej. Möjligen tillhörde 

 de Bracoii Dispar Kollar., hvilken enligt Taschenberg para- 

 siterar i knäpparelarverna. 



Redan för fîera år sedan kom man å experimentell väg i 

 Nordamerika på det klara med, att de gödselämnen och utrot- 

 ningsmedel, som förut allmänt ansetts såsom värdefulla mot detta 

 skadedjur, voro till ingen eller ringa nytta, då de icke dödade 

 detsamma. Däremot är man numera tämligen ense om, att jordens 

 brukning kan vara af stort inflytande på dem, ock anser såsom 

 fördelaktigt att nedmylla utsädet så grundt som möjligt, att harfva 

 och plöja jorden, så tidigt man kan på hösten, samt att ofta 

 bearbeta henne med plog och anara redskap, hälst en må- 

 nad före höstsådden. Trädning, om de i jorden befintliga lar- 

 verna äro nära fullvuxna (omkr. 20 mm.) och i juni gå i 

 puppa, stark vältning tidigt om våren, sedan kälen gått ur 

 marken samt infångning medelst rotfruktbitar, färsk klöfver etc. 

 samt plockning vid plöjningar äro högeligen att rekommendera. 

 Stark gödsling eller öfvergödsling är alltid att förorda, då där- 

 igenom svagt angripna plantor lättare kunna repa sig. 



Kastanieborren [Melolo7ztha Hippocastaiii Fab.). Från 

 mycket olika belägna delar af landet hafva prof ingått på såväl 

 larver som fuUbildade kastanieborrar, och råd begärts för deras 



