48 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT IQOI. 



kring hvarandra. Ar djuret så talrikt, att de flesta bladen på 

 ett päronträd genom dess behandling borttorka, kan det natur- 

 ligtvis åstadkomma skada. 



Fläckhorniga Löfvifveln {Phyllobius Macidicornis Gyll.) 

 har flera gånger under föregående åren uppträdt och uppätit 

 bladen pä enstaka fruktträd, men någon verklig härjning har ej 

 afhörts förr än iSgg och i år. Uti ett bref af den 17 juni från 

 herr G. A. Svenzon, Nilsagård, Lena i Västergötland, omnämnes, 

 att af den ungskog af björkar, som förlidet år härjades, nu återstå 

 blott 5 procent, som slagit ut löf, de öfriga plantorna hafva 

 dött. »Sorgligt nog gör samma insekt ännu värre härjningar i år. 

 Den har angripit alla slag af löfträd: björk, lönn, rönn, pil, 

 hägg, asp, körsbär, apel och päronträd. Under dagarna 3 — 6 

 juni förtärde den hvart enda blad på två lönnar, 7 à 8 alnar 

 höga med stora kronor, stammens diameter är 3 à 4 tum. 



»De finnas nu i oroväckande mängd äfven vid angränsande 

 gårdar, samt vid den 3 kilometer härifrån belägna Timmelheds 

 by. De hafva ock visat sig på löfskogen i utmarkerna — — 

 Vi frukta här, att denna skadeinsekt kommer att göra löfskogarna 

 stor skada, ty vi äro vanmäktiga att hindra hans framfart.» 



Som man ser, är här fråga om en rätt allvarlig härjning, 

 hvilken troligen ej kan hämmas, innan insekternas tid är ute. 

 De äro för små för att kunna nedskakas och sedermera upploc- 

 kas från marken; dessutom är det angripna området allt för 

 stort för att kunna rensas utan användande af besprutning; men 

 härtill saknas lämplig redskap och erforderlig arbetsstyrka. Man 

 kan alltså just ej göra annat än rädda ett och annat träd och 

 får föröfrigt hoppas, att härjningen efter ett eller ett par år skall 

 helt och hållet upphöra, liksom af sig själf. 



Af Pingborrar har ej sändts mer än från ett håll, nämligen 

 Hargs bruk genom friherre C. J. Beck-Friis. De hafva nog 

 som vanligt svärmat på många ställen å sandmarker, men de tal- 

 rika förfrågningar, som under föregående åren ägt rum och hvarpå 

 upplysningar lämnats om djurens art och lefnadssätt, hafva väl 

 gjort sitt till, att man blifvit mer allmänt bekant med dem. 



Krusbärstekeln {Ncmatus Ribcsii Scop.). Begäran om 

 råd mot denna stekels larver (krusbärsmasken) har inkommit 

 från blott två ställen, nämligen Oskarshamn genom fru Charlott 



