6o ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I9OI. 



att äfven detta medel blir otillförlitligt, om man har grannar, 

 som ingenting göra för att skydda sina plommonträd, ty i så fall 

 ger naturligtvis både det ena och det andra medlet, som man 

 själf använder, ett klent skydd. 

 Färlöf i december 1900. 



Josef Andersson. 



MYROR SÅSOM SKADEDJUR I TRÄDGARDEN. 



Om jag undantager en och annan »trädgårdsmästare», som 

 räknar myrorna till trädgårdens skadedjur, emedan de (såsom en 

 af dessa försäkrat mig) »yngla af sig bladlöss», så betraktar man 

 väl icke myrorna såsom skadliga för växtligheten. I sina be- 

 kanta handböcker upptaga Kirchner och Kaltenbach dem icke 

 ens, och Holmgren omnämner visserligen en del obehag, som 

 de kunna förorsaka, när de få innästla sig i drifbänkar ra. m., 

 men framhåller företrädesvis den nytta de göra för växterna ge- 

 nom att döda en mängd skadliga insekter och larver. Jag hade 

 också uteslutande sett på den nytta, de göra härigenom, såväl 

 som därigenom, att deras närvaro på ett fruktträd är ett nästan 

 ofelbart tecken till, att man där kan vänta sig finna bladlöss, 

 och jag hade aldrig funnit dem göra någon skada på växterna i 

 trädgården. 



Men i våras fick jag veta af annat. I en för några år sedan 

 anlagd plantering på omkring 20 stycken päronträd fann jag en 

 dag, då blomningen börjat, hvartenda träd öfverfylldt af myror, 

 som med en ifver, som snarast liknade formligt raseri, voro i 

 färd med att förstöra blommorna, afbitande åtminstone kronblad, 

 ståndare och pistiller. Några unga, spalierade päronträd vid ett 

 par närbelägna byggnader voro utsatta för samma härjning. Full- 

 komligt öfverraskad, som jag blef vid denna anblick, och till en 



4 



