ANDERSSON: MYROR SÅSOM SKADEDJUR I TRÄDGÅRDEN. 6 I 



början endast tänkande på att, om möjligt, rädda en del af blom- 

 morna, brydde jag mig icke om att närmare undersöka orsaken 

 till detta angrepp, utan ägnade min uppmärksamhet förnämligast 

 åt att jaga bort myrorna. Detta var emellertid lättare sagdt än 

 gjordt. Då jag midt under blomningen ogärna ville företaga 

 någon öfversprutning, försökte jag först med insektspulver och 

 pulver af J^cratniui, men förgäfves, ehuru jag ej sparade på do- 

 serna; i alla händelser ryckte snart nya skaror fram. Jag tillgrep 

 då en stark fotogénemulsion, men äfven denna förmådde endast 

 tillsvidare fördrifva myrorna. Jag visste då ingen annan råd 

 än att försöka en lysollösning, som af d:r Sjöstedt användts mot 

 myror med framgång, såsom tycktes framgå af hans redogörelse 

 därför i Ent. Tidskr. i8g8, sid. 19. Väl hade jag klart för mig, 

 att jag riskerade att skada, kanske fördärfva päronträden, om jag 

 använde en så stark blandning, som kräfdes för att döda my- 

 rorna, men i den sinnesstämning, hvari jag försattes genom min 

 hittills fruktlösa kamp mot dessa envisa fiender, beslöt jag att stå 

 risken och öfversprutade så träden med en 4 à 5-procentig lysol- 

 blandning. Och för denna kapitulerade myrorna omsider. Jag 

 gjorde öfversprutningen så kort som möjligt och använde en 

 mycket fin strilapparat, annars hade päronträden kanske lidit större 

 skada; nu kunde jag endast på några få blommor och blad märka 

 någon sådan, och växtligheten under sommarens lopp hämmades 

 alls intet däraf. Men min päronskörd för året på denna plan- 

 tering var ohjälpligt förlorad, — så mycket harmligare, som den 

 hade blifvit den första och lofvade att blifva mycket rik. 



Sedan jag lyckats besegra mina små, men dödligt envisa 

 fiender på träden, uppsökte jag deras läger och fann detta i stam- 

 men af en till det yttre alldeles frisk alm med ingång mellan ett 

 par rötter i jämnhöjd med marken. Jag upprepade här alltemel- 

 lanåt öfversprutningarne med den följd, att massor stupade för 

 hvarje gång, och till sist antände jag inuti trädet ett litet bål för 

 att förgöra äfven larver och puppor. 



Af brist på litteratur var jag okunnig om, hvilken art denna 

 myra tillhörde, men d:r Sjöstedt, som vid denna tid besökte 

 orten, upplyste mig om, att det var Lasiiis fuliginosus Latr., 

 och den fick då ett helt annat intresse för mig på grund af prof. 

 Lagerhelms intressanta uppsats om denna myra och dess svamp- 



5 



