82 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I901. 



redan omnämnt densamma, af Canestrini och Massalongo* 

 kallad Phyioptus MalpigJiiajius. Senare har Canestrini^ läm- 

 nat en afbildning af densamma. Dennes arbete har ej varit 

 mig tillgängligt, men då exemplar af cecidiet, insamlade i Ita- 

 lien, af doc. O. Rosenberg välvilligt ställts till mitt förfogande, 

 har jag haft tillfälle till jämförelse mellan den azoriska och den. 

 europeiska arten. 



Artbestämningen synes i detta fall erbjuda ett visst intresse^ 

 emedan Lauriis canariaisis ß azorica är endemisk på Azorerna, 

 och hufvudarten numera endemisk på Kanarieöarne och Madeira. 



EriopJiyes vialpigJiianus (Can. & Massal.) Nalepa (^ Phy- 

 toptiis jualpighiamis Can. &: Massal.) utmärker sig hufvudsak- 

 ligen genom följande karakterer". Ryggborst saknas; lateralbor- 

 sten nä ej ned till det första paret ventralborst, det andra paret 

 ventralborst äro mycket korta, det tredje paret når ej fullt ned' 

 till kroppsändan; tarsen bär ett 4-stråligt fjäderborst, som är 

 något kortare än dess klo; kroppens ringar äro c:a 90. 



I alla dessa och andra afseenden öfverensstämmer den azo- 

 riska formen väl med E. malpighianus ; dock synes ringarnas 

 antal, som ju för öfrigt alltid äro svåra att exakt räkna, hos den 

 azoriska formen vara endast 75 — 80 (se Pag. 83, fig. 1). 



Om ryggsköldens teckning hos E. malpighiajuis säges": 

 »Lo scudo dorsale ha numerose e ben distinte strie longitudi- 

 nale- . Jag har undersökt ett flertal individer ur knoppdeforma- 

 tioner på Launis nobilis. Ryggskölden visar där en teckning,, 

 sådan som afbildats på fig. 6. Längsstrimmorna äro flera, tyd- 

 liga, ungefär lika starka, stundom förgrenade. En är fullt me- 

 dian, de öfriga gå ut parvis på sidorna. De 5 mellersta äro 

 ungefär liklånga, de öfriga böja af åt sidorna och fortsättas af 

 kroppens punkterade tvärstrimmor, så att hvarje par. från midten 

 räknadt, blir något kortare än närmast föregående. 



Den azoriska formen förhåller sig i sin plan på samma sätt, 

 men därigenom, att blott de fem mellersta strimmorna äro lika 

 starka och väl synliga, de laterala ytterst fina och mycket svåra 



■* Nouva specie di Thytoptus. (BuU. Soc. Veneto-Trent., V. 5, p. 127.) 



' Prosp. Acarof. V. 6, p. 783, t. 61, II, f. i, 2, 10. 



" 1. c, p. 127. 



'' Ca.nestkini & Massalongo 1. c, p. 127. 



