lampa: TVA AF VÅRA FÖR SÄDEN SKADLIGA NATTFJÄRILAR. 1 35 



så mycket de önskade af ett strå, kröpo de baklänges uppåt i 

 bladslidan och gingo öfver till ett närbeläget friskt för att krypa 

 in uti dess öfre bladslida och afäta stjälken äfven på detta. Så 

 fortsattes till larven blef fullvuxen, hvilket inträffade då rågen 

 gått i ax. Då stjälken ofvan öfversta leden afbitits, torkar axet 

 och blir hvitt. I ett sådant strå finner man sällan larven, ty 

 han har då redan gått öfver till ett annat eller nedkrupit i jor- 

 den, såvida han ej är angripen af parasiter eller blifvit fastklämd. 

 I slutet af juli och början af augusti utkläckas fjärilarna, och ho- 

 norna lägga sedan äggen på trädan, sannolikast på den nyss 

 uppkomna rågbrodden. Larven skall äfven förekomma i gröfre 

 grässlag, såsom t. ex. kvickrot [Triticum Repens), men detta torde 

 ske mer sällan. Författare uppgifva visserligen, att den äfven 

 lefver i vårsäd, starrarter {Carex) äfvensom svärdsliljor {Iris), 

 men detta vågar jag tills vidare betvifla. Icke en gång på hvete 

 brukar hvitax förekomma, troligen emedan detta i allmänhet sås 

 senare och har styfvare halm, som försvårar larvens rörelser inuti 

 bladslidorna. 



Botemedel. Den skada ifrågavarande larver förorsaka är 

 i de flesta fall jämförelsevis af en ringare betydelse; ty om ett 

 eller annat strå eller ax af dem tillintetgöres, uppspira nya skott 

 och bilda ax, i fall jorden har tillräcklig växtkraft, och väder- 

 leken ej är ogynnsam. Härjningen i Dalarne 1750, som af Ro- 

 LANDER omnämnes, uppstod å den jord, där man brukade så råg 

 två år i rad, och hvilken följaktligen måste varit tämligen utmagrad. 



BiERKANDER säger: »Att förminska denna rågtjuf, kan väl ej 

 ske först på sommaren, då han är liten, men när han blir större 

 och gnager af de sista lederna på rågen, låter detta sig bättre 

 göra». Detta synes mig dock ganska tvifvelaktigt, och hans för- 

 slag att inöfva barn till uppsökande af larverna vore nog radi- 

 kalt, om det i praktiken kunde efter önskan genomföras; men 

 att få fatt i larven är ingalunda lätt, ty detta Ijckas ej genom 

 att borttaga de strån, hvars ax blifvit hvita, emedan den då 

 vanligen finnes i ett af de bredvid stående, om han ej redan 

 krupit ned i jorden. Visserligen måste ett strå synas ovanligt 

 tjockt just där en larv sitter gömd, men detta är ganska svårt 

 att märka utan en noggrann undersökning. En dylik insamling 

 blefve dessutom af mindre nytta för den växande grödan, eme- 

 dan den största skadan då redan är skedd. Ett annat råd, som 

 gifves i »Handbok för svenska jordbruket», del 2, sid. 109, 

 och lyder: »all jord, på hvilken hvitaxlarven härjat, bör före 

 vintern djupt plogvändas, samt följande vår, så fort åkern reder 

 sig, flitigt köras, på det att puppan — innan fjäriln hinner ut- 

 veckla sig — • måtte utsättas för alla de växlingar i väderleken, 

 som under denna årstid vanligen inträffa och dymedelst tillintet- 



