BENGTSSON: UNDERSÖKNINGAR RÖRANDE NUNNAN AR 190O. I 47 



och regn påverkadt, än i fråga om åtminstone den unga »spe- 

 gellarven», hvarpå ock de specifikt utbildade aerostatiska borsten 

 samt den starkare spinnförmågan hos denna synas tyda hän. 

 Denna förmåga att spinna trådar och på dem släppa sig ned, 

 hvilken säkerligen i främsta rummet tjänar larvens nedstigande 

 från träden och ett underlättande af detta, kvarstår och kommer 

 till användning enligt mina iakttagelser ännu hos äldre larver. 

 Till och med flera dagar in i juli hade jag sålunda tillfälle icke 

 sällan att få se normalt utbildade larver under stilla lugnt väder, 

 hängande i sin tråd, komma nedspinnande uppifrån kronorna, 

 och vid starkare skakning af stammarna, t. ex. vid fällning af 

 toppsjuka träd, kunde man synnerligen ofta, med kikare eller 

 stundom blotta ögat, se, huru ifrån toppen stora, så godt som 

 fullväxta, larver släppte sig ned på spinntrådar. Att larven åt- 

 minstone ännu såsom »Dreihäuter» behåller sin spinnförmåga och 

 gör bruk af den för sitt nedstigande, torde sålunda vara otvif- 

 velaktigt, och det synes mig i själfva verket kunna ifrågasättas, 

 om den under larvtiden någonsin helt förloras, ty ännu före sista 

 hudömsningen, vid öfvergången till puppa, spinner ju larven några 

 få, men sega och starka trådar till fästande af denna. 



För larvernas nedkommande till marken, hvilket på experi- 

 mentell väg, genom såväl år 1899 som i år anordnade »profytor», 

 ledts i direkt bevis, har anbringad limring i alla händelser visat 

 sig ej sätta något oöfverstigligt hinder. 



En massnedvandring af de nästan fullväxta larverna af olika 

 anledningar, t. ex. extrema väderleksförhållanden, till nedre delen 

 af stammarna och deras hopande här ofvanför limringen å lim- 

 made träd, en företeelse som beskrifves såsom ej ovanlig i de 

 tyska skogarna^ lyckades jag aldrig konstatera. 



Någon massvandring på marken af nedkomna larver och 

 någon däraf framkallad periferisk utbredning af fratgebitet iakt- 

 tog jag icke, liksom ej häller utvandring från ett bestånd till 

 annat torde hafva förekommit. 



4. Af anställda kläckningsförsök å ett ganska stort material 

 från härjningsområdets olika delar framgick, att de fjärilar, som 

 under de första dagarna framkommo, äro öfvervägande hanar, 

 och att honorna sedan efterhand alltmer tilltogo i antal, för att 

 slutligen blifva de afgjordt dominerande, samt i afseende på pro^ 



