150 ENTOMOLOGISK TIDSKRIF'l' IQOI. 



vågas, att »Wipfelseuche» i år börjat redan under »spegellarver- 

 nas» period och sedan fortgått hela sommaren. — Omkring den 

 22 juli började dock de »toppsjuka» topparna blifva mindre 

 voluminösa, och sjukdomen ses aftaga i intensitet. I detta sam- 

 manhang förtjänar nämnas, att jägmästaren Barthelson uppgaf, 

 det han trott sig iakttaga de första fallen af »toppsjuka» för året 

 den 28 juni. 



Den under sommaren rådande varma och torra väderleken 

 syntes mig i hög grad hafva gynnat sjukdomens hastiga och 

 allmänna utbredning, hvartill naturligtvis ock sjukdomshärdarnas 

 fria och luftiga läge i toppen af träden i sin mån bidrager. A 

 andra sidan torde det omdömet hafva grund för sig, att saknaden 

 af nederbörd icke verkat fullt gynnsamt på utvecklingen af sjuk- 

 domsfröen, hvarför sjukdomen nog kan sägas, tror jag, mången- 

 städes varit mindre intensiv. Men där den fått fast fot, har den 

 emellertid oblidkeligt, om än ofta långsamt, bragt sina offer om 

 lifvet. Alla stadier, både larver, puppor och imagines, ha därför 

 varit angripna, och icke minst påfallande har varit på sina ställen 

 mängden af sjuka eller döda puppor och fjärilar. Många af 

 dessa sista ha säkerligen aldrig hunnit till äggläggning. Af lar- 

 verna visade sig en stor procent duka under för sjukdomen just 

 vid tiden för hudömsningarna, då de ju alltid befinna sig i ett 

 slags sjuklighetstillständ, h vil ket i sin mån äfven ådagalägger, att 

 en sjuklig disposition är gynnsam för nämnda sjukdom. Denna 

 yttrade sig, i motsats till hvad som uppgifves i fråga om en 

 liknande sjukdom hos silkesmasken, som en endast långsamt och 

 aldrig rapidt dödande och kring sig gripande sjukdom. 



Vid verkställda mikroskopiska undersökningar af sjuka larvers 

 blodvätska, tarminnehåll m. m. träffades inga sporozoer, men väl 

 såg jag en massa bakterier, hvaribland en kort stafförmig, upp- 

 trädande ensam eller ett par sammanhängande, som möjligen 

 skulle kunna identifieras med den af v. Tubeuf, Eckstein m. fl. 

 påvisade specifika »Schlafifsucht»bakterien, Bacillus MonacJiac 

 v. Tui5., Inilken anses som sjukdomens egentlige bärare. Som 

 jag emellertid icke var kunnig med den bakteriologiska tekniken, 

 kunde ej någon isolering och renodling af bakterien företagas, 

 men sändes prof med såväl sjuka som till utseendet friska larver 



