1 66 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT igoi. 



ratorium i egentlig mening, enär den afdelning, som tjänstgör 

 som sådant, endast är en fortsättning af byråtjänstemännens rum. 

 Denna brist på egna lokaler har mycket hindrat stationens verk- 

 samhet. Emellertid kommer denna brist snart att athjälpas, i det 

 att parlamentet 1899 beviljade erforderliga medel till beständig 

 lokal, hvaraf stationen var i så stort behof. 



HAPALUS BIMACULATUS L. 



En skalbagge, hvars förekomst i Sverige hittills varit osä- 

 ker, har af undertecknad påträffats vid Upsala. Det är den 

 till Meloiderna hörande Hapalus biniaciilatus L., parasit hos 

 jordbiet Colletcs ciinicularia (L.) Nvl. Redan Linné och De 

 Geer uppgåfvo denna art som svensk, men deras exemplar lära 

 sedan ha förklarats vara finska. En säkrare uppgift lämnades i 

 slutet af 1870- eller början af 80-talet af prof. J. Cederskjöld, 

 som fann ett dödt exemplar i Stockholmstrakten. 



Det första lefvande svenska exemplaret af Hapalus träffades 

 af undertecknad pingstdagen (5 april) 1896 nära »Sandgropen» 

 vid Upsala. Någon Colletes-\.o\o\\\ var då ej känd i Upsala- 

 trakten, men upptäcktes ett af de närmaste åren i sluttningen 

 bakom Akad. sjukhuset, alltså tämligen nära »Sandgropen». Där 

 hittades under ett par vårar döda ex. af denna skalbagge, men 

 först detta år den 19 april öfverraskades arten under sin svärm- 

 ningstid. Jordbien hade ännu ej börjat röra på sig, men på ett 

 litet område nära kolonien sprungo talrika Hapalus af bägge 

 könen af och an, under det en och annan hane gjorde en liten 

 orienterande flygtur. Parningen hade redan ägt rum, ty alla honor 

 hade uppsvälld abdomen, och någon kopulation iakttogs icke, 

 hvarken denna dag eller de närmast följande. 



Hapalus bimaculatus är således definitivt en svensk art och 

 utgör en genom sitt lefnadssätt intressant tillökning till vår skal- 

 baggsfauna. A. Roman. 



