242 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I9OI. 



paupercllus Dlp. Hist. Nat. Lep. France lo, p. 94, pi. 271, 

 fig. 4 (1836); Rag. Ann. Soc. Ent. France p. 175 (1894), 



Denna fjäril, tillhörande gruppen Crambinœ, har förut 

 varit känd från de europeiska Centralalperna, Liffland och Fin- 

 land och infångades af mig i Södermanland den "/t 1898. o^, $. 



Enligt A. Hartmann, Die Kleinschmetterlinge d. europ. 

 Faunengeb., lefver larven från april — juni pä mossa å stenar och 

 gamla träd. 



Cr. conchclhis Schiff, är större än pincllus Lin. och van- 

 ligen mörkare. Palperna äro ljusbruna eller guldfärgade liksom 

 hufvudet och ryggen. Antenner, fötter och bakkropp äro ask- 

 grå. Framvingarnas grundfärg är gulbrun, mörkast omkring silf- 

 verfläckarna, men längs inkanten guldfärgad. De två silfverflä< - 

 kärna äro större, bredare genomskurna af mörkbrunt än hos pi- 

 ncllus Lin. Den yttre fläcken är icke långrund utan lancettfor- 

 mig, utåt spetsig och på dess undre kant framskjuter oftast 

 ett litet tandformigt utskott. Den vinkelböjda tvärlinien längs 

 utkanten finnes icke. Fransarna äro hvita och begränsas inåt af 

 två skarpa bruna linier. Bakvingarna äro mörkgrå och hafva 

 stark sidenglans. På framvingarnas undersida finnes intet spår 

 af någon tvärlinie eller punkter framför fransarna. 



3. Plodia interpunctella HChn. Eur. Schmett. Jin. pl. 

 45, fig. 310 Ç (1793 — 1803); Treitsch. Schmett. Eur. 9: i, p. 

 196 (1832); Sepp Schmett. Nederl. 2: 3, p. 239, pl. 43, fig. i 

 — 14 (1877). 



Denna fjäril, tillhörande gruppen P/iycitinœ, har förut 

 varit känd från Syd- och Centraleuropa, nordligast England, 

 Tyskland, Danmark, M. Asien, Kanariska öarna, Australien samt 

 från Syd- och Nordamerika och är funnen i Skåne af prof. Bo- 

 hemian. 



PI. intcrpumtclla är ungefär af samma storlek som Jiphcstia 

 chilella HuBN. De nedåt böjda palperna, hufvud, rygg och an- 

 tenner äro brungrå eller rostgrå, liksom fötterna; bakkroppen ljus- 

 grå. Honan har äggläggningsrör. Framvingarnas fält närmast 

 roten är hvitaktigt, beströdt med fint rostfärgadt stoft, det föl- 

 jande fältet är afgjordt rostfärgadt. I början af detta fält, mot 

 bakkanten, förekomma 2 försvinnande blyglänsande tvärlinier och 

 mellan båda ligger en ljust rostfärgad punkt, men för det mesta är 



