lampa: berättelse till landtbruksstyrelsen 1902. 9 



kring fruktträden, och den blida vintern äfvensom den kyliga 

 våren syntes gynnat deras förökning och utveckling. Den 24 maj 

 observerades larven första gången i år, men han var då ännu så 

 liten, att han knappast kunde skiljas från bladlössen. Larverna 

 härjade sedan hela Blekinge, undantagandes trakterna utmed Ryss- 

 berget — vid gränsen mot Skåne — och skogsbygden, där träd- 

 slagen utgöras af bok, björk, al och barrträd. 



Härjningen syntes i början lindrig, men allt efter som när- 

 stående ekar blifvit aflöfvade, flyttade larverna öfver till fruktträ- 

 den, som inom kort tid förlorade både blad och blommor. Härj- 

 ningen upphörde i början af juli och hade varit värst i de större 

 trädgårdarna, där eken är ett allmänt parkträd. Detta trädslag 

 var nästan allestädes, där det icke förekom tillsammans med 

 barrträd, angripet af larver. Lind och lönn voro sällan angripna. 



I höst voro de första fjärilarna synliga omkring den t 7 

 oktober och företräddes af lindmätaren, som dock var mindre 

 talrik. Såsom ett bevis på, att äfven honorna kunna företaga 

 vandringar, anföres, att i en mindre vattenså anträffades frost- 

 fjärilar, nämligen 22 honor och 50 — 60 hanar, fastän de när- 

 maste träden, två 6- à 7-åriga fruktträd, de enda träd som fun- 

 nos i grannskapet, stodo på ett afstånd af 25 — 30 meter. A 

 limgördlarna voro de flesta fjärilarna anträffade på norra sidan 

 af träden, och isynnerhet förekom detta i mer öppna lägen"'. 



Larverna uppträdde lika förödande äfven på öar, belägna 

 ett par mil från fastlandet. Såsom utrotningsmedel användes be- 

 sprutning med arsenikhaltig vätska, limgördlar, skakning af trä- 

 den, markens beströning med kalk eller kainit samt bestrykning 

 med kalk och kopparvitriol, men resultatet däraf har varit föga 

 uppmuntrande, utom på platser, där ekar saknats och besprut- 

 ningen skett tidigt och upprepats. 



Eken är provinsens värdefullaste träd och får därför växa 

 öfverallt, där odling af säd ej kan ske, och som prydnadsträd, 

 men den är ett tillhåll för en mängd skadeinsekter, som svårligen 

 kunna bekämpas i de stora träden. Anser att Hofheimergördeln 



° Undertecknad har observerat samma förhållande vid sydliga vindar 

 och antagit detta bero därpå, att honan tycker om att sitta i lä, och att ha- 

 nen vid hennes uppsökande flyger mot vinden, för att draga största nyttan af 

 sitt luktorgan. 



