lampa: berättelse till landtbruksstyrelsen 1902. 45 



tongres, inadanie Favre, doyanné dii comice och ne lis d'hiver. 

 Ej fullt så godt resultat hade ernåtts med iivood, bomie Louise, 

 Fleniis/i hemity och anianlis. Dessa senare voro rätt starkt kork- 

 anlupna men några sprickor påträffades ej. 



Som slutresultat konstaterades att utaf 52 äpplesorter voro 

 32 alldeles felfria och mycket vackert utbildade; 12 sorter hade 

 ej uppnått bästa resultatet och 8 voro mycket dåliga. Af dessa 

 senare voro ribston, graveiisteiner och cox oraiije så godt som 

 alldeles odugliga. Något bättre voro flintinge, cox poniona, 

 bullerJius, oranie och stäringe. 



Ett ganska öfverensstämmande resultat hade dir. Abelin 

 vunnit på Ryfors. Vid en slutbesiktning af besprutningsresultatet 

 innevarande sommar fann han att följande sorter voro utmärkt 

 väl utvecklade, äfven då de besprutats med 65 gr. kejsargrönt, 

 nämligen: lord Suffield, russet, quarrendon Red, keszvick, 

 cellini, åkerö och alexander. Följande tåla ej mer än 35 gr. 

 kejsargrönt: röd och hvit astrakan, haniptis, säfstaholm och 

 pots seedling. Dåliga bli cox oranje, gravensteiner och oranie. 



Direktör Abelins åsikt att vissa fruktsorter såsom t. ex. 

 ribston och gravensteiner skulle taga skada i mer eller mindre 

 hög grad genom besprutning med kejsargrönt var i själfva verket 

 synnerligen öfverraskande, och i denna sin lifliga öfvertygelse 

 ansåg han sig styrkt genom noggranna iakttagelser under de sist- 

 förflutna somrarna. Det är ej utan, att man står undrande och 

 spörjande framför ett sådant experiment, som det nyssnämnda för- 

 söket med ribston-äpplena. Visserligen tror man sig vara allde- 

 les på det klara med »korkrostens» uppkomst, men man skulle 

 kunna framdraga åtskilliga fall, då korkens uppkomst ej nödvän- 

 digtvis måste bero på fruktköttets svallning eller angrepp af Ftisi- 

 cladiuni med åtföljande korkbildning i de uppkomna såren. Så 

 t. ex. sågs flera frukter, som säkerligen ej varit behäftade med 

 Fusicladiujii och ej hade några skönjbara sprickor, likväl öfver- 

 dragna af ett tätt korklager. Synnerligen egendomligt är ju 

 också att en del träd, som stodo på torr mark, ledo mera än 

 sådana, som stodo på fuktig. Likaledes är det ju ett märkvär- 

 digt faktum, att oftast den sida af frukten, som var vänd utåt, 

 var svårast angripen. Och särskildt ett träd, gravensteiner, som 

 stod så, att besprutningen hufvudsakligen kommit från ett och 



