LAMPA: BERÄTTELSE TILL LANDTBRUKSSTYRELSEN 1902. 53 



gon märkbar skada och ej häller på hafren följande vår, då det 

 dessutom alltid finnas en myckenhet ätbara gräsrötter kvar i jor- 

 den; men under andra hafreåret blir förhållandet ett annat, ty 

 då äro larverna större och behöfva mer föda, hvilken nu måste 

 nästan uteslutande tagas från hafreplantorna. 



I förra årsberättelsen å sid. 40 omnämnes ett fall, då ett 

 gräsfält, som blifvit plöjdt med plog, försedd med skumrist, ej 

 sedermera under det år hafre därpå odlades, basvärades af lar- 

 ver, fastän ett bredvid beläget fält, som ej sålunda behandlats, 

 skadades betydligt. Brefskrifvaren, jordbrukskonsulenten Georg 

 VON ZwEiGBERGK, anmodadcs att noga följa denna sak och göra 

 vidare iakttagelser. Några underrättelser från det hållet ha ännu 

 ej af h örts. 



I sammanhang med ofvanstående må här anföras det andra 

 fallet af angrepp genom knäpparelarver, nämligen vid Jäthsbergs 

 gård, Uråsa i Kronobergs län, där mycken skada anställdes på 

 rofvor och betor. Larverna göra gångar i rotknölarna, hvari de 

 sedan uppehålla sig. Bästa medlet härvidlag torde vara, att 

 gräfva upp de sjukliga plantorna och gifva dem åt kreaturen 

 samt att undersöka den jord, som upptages med spaden, och 

 bortplocka däri befintliga larver. 



I nyss nämnda årsberättelse omförmäles äfven, att s. k. jord- 

 larver T 89 1 gjorde skada på rågbrodden vid Forsse försöksfält, 

 Långsele i Västernorrlands län. Under sommaren hade å ett 

 bredvid liggande fält i axen af hafre och råg upptäckts larver 

 af slökorn fly et i^Hadena Tritici L. — Basilinea F.), af hvilka 

 en del som vanligt medföljde till logen, då säden inkördes. Man 

 ansåg på stället, att samma slags larver sedermera angrepo grönrågen, 

 ehuru de nu voro betydligt olika till storlek och färg. Till anstalten 

 sändes några sådana till påseende, och dessa hade stor likhet 

 med gräsmaskar [Characas Graininis L.). Ryggen var nämligen 

 mörkt gråbrun med tre bleka längslinier, hvilka skarpt framträdde 

 på den stora, halfmånformiga, svarta och glänsande fläcken på 

 första kroppsringen (nacksköJden). Buk och sidor voro mycket 

 blekare, och hufvudet glänsande svartbrunt. De sända larverna 

 fingo öfvervintra i en burk med jord, och nu förlidna sommar 

 utkläcktes där en fjäril, nämligen slökornflyet {Hadcna Tritici L.). 

 BiERKANUERs uppgift, att dessa larver på senhösten och vintern 



