lampa: berättelse till landtbruksstyrelsen i go 2. 5 7 



Taschenberg uppgifver, att 41,5° R. = omkring 52° C, 

 ej skadar groningskraften hos leguminoser, men dödar skalbag- 

 garna, och man ser af ofvanstående, att ännu högre värmegrad, 

 t. ex. 60', kan användas, utan att skada utsädet. Vill man ■ 

 alltså förfara med de utländska ärterna så, som här antydes, 

 torde fullkomlig säkerhet vinnas för, att inga lefvande skalbaggar 

 vid sådden medfölja till åkern. Då vattnet börjar bli varmt, 

 bruka ärtsmygarna krypa ut ur ärterna och vandra uppåt kärlets 

 kanter, hvarvid de naturligtvis böra dödas. 



En hvad det tycks för vickern mycket skadlig vifvel, som 

 man skulle kunna kalla Vickerbladvifvehi {Phjtonomus V^aria- 

 bilis Hbst), har åter uppträdt vid Svalöf och troligen på flera 

 ställen i Skåne. En utförligare uppsats om denna, före år 1894 

 som skadedjur ej omnämnda vifvel, och dess lefnadssätt i larv- 

 stadiet är af d:r H. Tedin införd i Sveriges Utsädesförenings 

 Tidskrift, årg. V, 1895, S- 42- 



Rotfrukterna. 



Dessa hafva i allmänhet, i motsats till i fjol, stått sig godt 

 till följd af den våta väderleken, och de på dem vanligaste in- 

 sekterna hafva blott undantagsvis kunnat åstadkomma någon be- 

 tydligare skada å de kraftiga plantorna. Några förfrågningar 

 hafva dock gjorts rörande kålmalen [Plutella Cruciferariim 

 Zell.), hvilken under förlidet års starka torka förstörde kålväx 

 terna i de flesta trädgårdar. — • I Halland skall den dock hafva 

 gjort skada på flera ställen (Tedin). 



Dessutom hafva råd begärts mot gulhåriga skinnarbaggen 

 {Oiceoptoma Opaca L.), tusenfotingarna Planiuliis Gidtulatus F. 

 och Polydcsjnus Couiplanatus L. 



En dansk Kunstgartner vid namn Thorvald Rasmussen i 

 Odense anser sig hafva uppfunnit ett ofelbart medel mot jord- 

 loppor på rofvor etc, hvilket han utan ersättning i år hembjöd 

 till härvarande jordbruksdepartement. Skrifvelsen öfverlämnades 

 därifrån till anstalten för vidtagande af lämplig åtgärd. 



Medlet bestod uti, att beta fröet några dagar i terpentin, 

 och var således ej alldeles nytt. Att groningskraften ej skulle 



