MEVES: TALLSPINNAREN. 63 



såsom larver på marken, därifrån de om våren uppstiga på trä- 

 den för att där äta och förpuppas, gör limningen mycket verk- 

 sam. Om nämligen träden limmas före källossningen, afstängas 

 samtliga larver från födan och måste svälta ihjäl, därest de 

 icke redan föregående höst blifvit fuUväxta och alltså nu skulle 

 kunna förpuppas och utbildas till fjärilar utan att dessförinnan 

 hafva försett sig med föda. Men äfven i sistnämnda händelse 

 torde antagligen faran för fjärilutveckling vara mycket ringa. 

 Larverna hafva nämligen för vana att, i olikhet med nunnelarver, 

 vid uppstigningen på stammarna blindt rusa på limringen tills de 

 stöta hufvudet däremot och insmörja detta, hvarefter de ofelbart 

 dö af förgiftning. Häraf torde kunna dragas den slutsatsen, 

 att ju längre ' ned på stammen limmet anbringas, desto säkrare 

 blir dess verkan. 



Eftersom larven plägar krypa upp, så snart kälen gått bort, 

 måste limningsarbetet naturligtvis vara afslutadt innan dess, eljest 

 är det utan ringaste nytta. Men då limning ej kan utföras vid 

 frostväder, är tiden för arbetet mycket begränsad, hvarföre det i 

 fråga om ett stort område ofta torde möta svårighet att erhålla 

 tillräckliga arbetskrafter för hela områdets behandling. I sådan 

 händelse synes det rådligast att börja i områdets yttre delar, eller 

 där antalet larver är ringare, och att arbeta sig inåt de starkare 

 infekterade områdena, så långt medhinnas kan. Ty faran för 

 insektens vidare spridning utåt är störst vid områdets gränser, 

 hvaremot hungersnöd och sjukdom möjligen kunna förväntas, där 

 larverna förekomma i stora massor. 



Om än den förödelse, tallspinnaren kan åstadkomma, är fullt 

 jämförlig med den, som orsakas af nunnan, har dock människan, 

 såsom af det föregående synes, tallspinnaren mycket bättre i sitt 

 våld. Också har i Tyskland, sedan limning börjat användas, 

 icke förekommit någon större härjning, oaktadt insekten period- 

 vis där och hvar uppträder i oroande mängd. Skogstjänstemän- 

 nen ingripa där nämligen genast, så snart fara synes uppstå för 

 massökning. 



Om emellertid, i följd af bristande uppmärksamhet eller 

 okunnighet om insektens farlighet, tallspinnaren ej upptäckes 

 eller beaktas förr, än en större härjning är i full gång, kostar 

 det mycket arbete och mycket penningar att få denna kväfd, och 

 skogsägaren blir utsatt för stora förluster. Ytterst viktigt är det 

 därföre, att upptäckten sker tidigt. 



Enhvar, som råkar göra en sådan upptäckt, bör därföre 

 ofördröjligen tillkännagifva detta, hälst genom att i bref an- 

 mäla förhållandet antingen till Domänstyrelsen, adress Stockholm, 

 eller till Statens Entomologiska Anstalt, adress Albano. Därvid 

 bör fogas prof på fjäril eller larv, äfvensom uppgifvas ej mindre 



