114 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I903. 



gulna och vissna bort, utan att växten till det yttre företer 

 några synliga angrepp. Dessa öfverstrån kontrastera skarpt mot 

 den fortfarande fullkomligt friskt gröna nedre delen af gräsplan- 

 tan, likasom äfven mot de öfriga på fältet växande oskadade 

 blomställningarna. Denna typiska, totala form af hvitax föror- 

 sakas genom delvis olikartade angrepp af särskilda djurarter å 

 något ställe af strået, vanligen ofvanom den öfversta eller någon 

 af de öfversta ledknutarna (culmala angrepp); i det stora fler- 

 talet fall lossnar det gulnade öfverstrået lätt ur bladslidan, när 

 man drager i det. Den andra, mindre i ögonen fallande, men 

 äfvenledes rätt vanliga form, under hvilken hvitax uppträda, ut- 

 märkes därigenom, att axen (vipporna) delvis, understundom i 

 förening med en missbildning af blomdelarna, hvitna. Denna par- 

 tiella form af hvitax ter sig ofta såsom en mer eller mindre 

 utbredd hvitfläckighet, eller omfattar i andra fall hufvudsakligen 

 axets (vippans) toppdel, och uppstår genom angrepp å själfva 

 axet (spicala angrepp). 



I det följande skall endast den förstnämnda typiska, totala 

 formen af hvitax, hvilken i ekonomiskt hänseende spelar en ofant- 

 ligt mycket viktigare roll än den partiella, utgöra föremål för 

 våra betraktelser. 



Denna totala form af hvitax har i Finland iakttagits hos 

 ett trettiotal grässlag, bl. a. hos våra viktigaste fodergräs. Såsom 

 anstiftare till nämnda sjukdomstillstånd hafva ertappats omkring 

 20 djurarter, nämligen fyra acarider Pediculoidcs gratninuiii E. 

 Reut., Tarsoncmus culmicohis E. Reut., Eriophycs corniitus E. 

 Reut, och E. tenuis (Nal.), samt halftannat tiotal insekter, 

 bland hvilka en blåsfoting: Aptinothrips riifa (Gmel.); sju 

 fjärillarver: Hadoia secalis (L.) Bjerk., Had. strigjlis Hb. 

 var. latninciila Lang^, en noctuidlarv (obekant art), A?tera- 

 stia lot c Ila Hb., ToftHx palcana Hb., OchsenJicivieria taurella 

 Schiff, och en okänd microlepidopterlarv; åtminstone tre 

 dipterarter: en Lasioptcra-wci, en annan likaledes till de 

 s. k. gallmyggorna (Cecidomyidœ) hörande art, samt en eller 

 flera med fritflugan besläktade arter, hörande till familjen Osci- 

 nidae ; två hy men opt ere r: en halmstekel, Ceplius-a.ri, och en 



^ Själfva hufvudformen, Iladcna strigilis Hb., är mycket sällsynt i Finland. 



2 



