reuter: statist, utredn. ang. orsak:na till »hvttax». 115 



Isosojna-^xi\ samt två hemipterer: en bladlusart, Siphonophora 

 cerealis, och en sköldlus (coccid), utgörande en förut obeskrifven 

 art af släktet Pseudococcus, som af mig benämnts Pseudococcus 

 grammis^. Det torde väl knappast behöfva framhållas, att samt- 

 liga dessa skadedjur icke angripa ett och samma grässlag; icke 

 heller har någon af nämnda djurarter iakttagits på alla de trettio 

 grässlag, som företett hvitax. 



Under de nämnda tre åren har jag vid mina hvitaxunder- 

 sökningar i regeln för hvarje särskildt grässlag antecknat, huru 

 många af de granskade totala hvitaxen förorsakats af respektive 

 skadedjur och med ledning häraf utarbetat detaljerade statistiska 

 tabeller^. Vid detta tillfälle lämpar det sig icke att ingå i en 

 närmare granskning af dessa tabeller, hvarför jag inskränker mig 

 till meddelandet i tabellarisk form af sifferuppgifter, utvisande 

 respektive djurarters andel i alstrandet af totala hvitax hos alla 

 under hvarje särskildt år undersökta grässlag tillsammantagna, 

 och lämnar endast för ett par enstaka grässlag något noggrannare 

 uppgifter. 



Det kan måhända vara skäl att anföra de grässlag, hvilka 

 under hvarje år blifvit i förenämndt afseende undersökta. Dessa 

 voro år i8gg: Agropyruni repens, Agrostis alba, Agrostis vul- 

 garis, Alopccurus pratensis, AnthoxaJithum odoratiim, Apera 

 spica venti, Avena pratensis. Av. pubesceiis, Deschampsia cae- 

 spitosa, Festuca ovina., Fest. rubra, Loliuvi peremie, PJileuin 

 pratense och Poa pratensis; inalles 14 arter med 650 under- 

 sökta hvitaxstrån, af hvilka 500 tillhörde timotej (Phleuni pra- 

 tense). — Är 1900 undersöktes följande 16 grässlag: Agro- 

 pyruni repeiis, Agrostis vulgaris, Aira ßexuosa, Alopccurus 

 pratensis, Apera spica venti, Aveiia pratensis. Brisa media, 

 Calamagrostis arundinacea, Cal. epigejos , Deschampsia caespi- 

 tosa, Elymus arenarius, Festuca ovina, Milium effusum, Phleum 



* I förbigående må nämnas, att spicala angrepp, som gifva upphof tiJ 

 partiell form af hvitax, kunna göras af ytterligare åtminstone nio arter, hvar- 

 igenom antalet djurarter, som förorsaka en eller annan form af hvitax, uppgår 

 till inemot trettio. 



" Dessa detaljerade tabeller ingå i min Berättelse öfver skadeinsekters 

 uppträdande i Finland år 1901 (Landtbruksstyrelsens Meddelanden n:o XXXIX. 

 Helsingfors 1902), däri förevarande fråga utförligt behandlas. 



3 



