134 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT IQ03. 



a. Bakfötternas första led är tydligt plattad och således 

 alltid bredare än tjock (fig. 13 — 17); kroppen mer 

 eller mindre, ofta tätt hårig; hären (sedda under 

 stark förstoring) med små sidogrenar. 



1. Bin. Apidœ. 

 ß. Bakfötternas första led ej utvidgad eller plattad, 

 smärt och trind. Kroppen naken eller hårig; hären 

 enkla. 2. Rofsteklar. SpJiegidœ. 



B. Halsskölden större och bredare, med tydlig, platt eller 

 kullrig ryggsida, (fig. i och 2, fr.), som oftast i det 

 närmaste når lika högt upp som mellanryggen ; dess 

 bakhörn nä upp till vinglocken. Halssköldens öfre (eller 

 bakre) kant ända till bakhörnen jämn utan inskärning. 

 «. Framvingarne under hvilan pä längden veckade, så 

 att de då blott hafva hälften af sin naturliga bredd. 

 Ögonen på insidan med en djup inskärning. Hals- 

 skölden stor, men sä djupt urringad i bakkanten, att 

 den i midten blir en smal kant. 



3. Ge t ingår. Vespidce. 

 ß. Framvingarne ej veckade under hvilan. 



*. Bakkroppen pä undre sidan med en djup tvärfåra 

 mellan första och andra bukleden. 



1. Ögonen äro af vanlig storlek och nå nästan 

 ända ned till mandiblerna, kinderna därföre 

 helt korta. Mellanhöfterna bredt åtskilda och 

 bakbröstet väl utveckladt. Honor vingade. 



4. Dolksteklar. Scoliidœ. 



2. Ögonen jämförelsevis små och korta; kinderna 

 därföre ganska långa. Om kinderna någon gång 

 äro korta, äro mellanhöfterna hopstående. Honor 

 vinglösa. 5. Spindelstekla r. Mutillidœ. 



**. Bakkroppen saknar tvärfara mellan första och andra 



bukleden och är därföre mindre böjlig. 



I. Ögonen med en djup inskärning på insidan. 



Antennerna nästan jämntjocka eller i spetsen 



förtjockade, föga böjliga. Bakbenens lår nå ej 



till midten af bakkroppen. 



6. Plankstekla r. Sapygidœ. 

 6 



