AURIVILLIUS: SVENSK INSEKTFAUNA. 1 3: i; I. 



137 



hjässan. Antennerna 12— 13-ledade, fästa ungefär midt på pan- 

 nan. Mellankroppens första led är helt kort och liten och bildar 

 ofvan endast en smal kant (halsskölden), som vanligen ligger 

 mycket lägre än mellanryggen ; dess bakhörn nå ej upp till ving- 

 locken och dess sidoknölar äro tydliga. Mellanryggen är stor, 

 saknar fullständiga långsfåror och har baktill en tydlig, genom 

 en tvärfåra afskild skutell (fig. .1 sk). Bakryggen är helt smal, 



Fig. 4. Sugapparat hos i: Co//e fes sedd hakiuån; 2: /^Wr^«« sedd framifrån. 



uk underkäkens rotdel; uk' underkäkens spets; kp käkpalperna; bt bitunga; 



t tungan; Ip underläppens palper (= läpp-palperna). 



vanligen svagt halfmånformig. Efterryggen (fig. i er) är af me- 

 delmåttig storlek, sluttande eller lodrätt stupande och har i all- 

 mänhet upptill ett tydligt afsatt, trekantigt rotfält. Bakkroppen är 

 blott med en smal led förenad med efterryggens nedersta del 

 och består af 6 — 7 leder; första leden är på framsidan ofta tvärt 

 afskuren eller urhålkad; andra leden är störst; ryggledernas bak- 

 kant har vanligen en bred nedtryckning, som ofta genom glans, 

 behåring eller färg skiljer sig från den öfriga delen. Framving- 



9 



