242 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I903. 



ningsmedel mot kålfjärillarver. lUand dessa rekommenderar han 

 särskildt en 1^/2 — 2 ■'/2-procentig lösning af grönsåpa i vatten. 

 Detta medel verkar synnerligen kraftigt på larverna och kvar- 

 lämnar ingen elakartad lukt på kålen. Vanlig håid såpa verkar 

 först vid 2V2 — 3-procenlig lösning. 



Agfomysa simplex Loew, en fluga, är ett nytt skadedjur på 

 sparris. Sirrine har iakttagit larven, som gör långa gångar 

 mellan hud och bast på stjälken. Enda hittills kända medlet är, 

 att skära af och bränna angripna skott. 



Ärtbladlusen [XcctaropliGra destructor Johns.) är en blad- 

 lus, som 1S99 beskrefs af JofiNSON, och som synes vinna ganska 

 stor spridning i P'örenta staterna. Den uppträder ofta mycket 

 häftigt och synes vara nära nog lika allmän å ärter i trädgår- 

 den som på öppna fältet. Bland de medel, som mot detta 

 svåra skadedjur proberats, torde besprutning med följande tobaks- 

 lösning vara lämpligast. 3 kg. tobak får under några timmar 

 ligga i c. 50 liter vatten. I den så uppkomna infusionen upplöses 

 0,6 kg. fiskoljesäpa. Sedermera utspädes densamma med ytterligare 

 50 liter vatten. Utom delta medel har man användt fotogen- 

 emulsion, men funnit den af mindre värde och ganska farlig för 

 ärterna. En 7,5 ,% -ig vattenlösning dödade sålunda blott 10 — 

 15 X ^f lössen, samt skadade äfvenledes i någon mån blad- 

 verket, en 10 X-ig dödade endast 25 — 35 ,%' och en 12^^ — 

 30 %-\% dödade 50 — 60 % af lössen, men bladverket blef till 

 stor del förbrändt. Lössens naturliga fiender synas ej vara många, 

 och deras talrikhet är betydligt olika äfven å mycket närgränsande 

 platser. Enligt Johnson är sannolikt rödklöfvern lössens egent- 

 liga foderväxt. Den förlust, som ifrågavarande skadeinsekt uuder 

 år 1899 åstadkom på ärterna i de längs atlantiska hafvet be- 

 lägna nordamerikanska staterna, uppskattades till ej mindre än c. 

 11,500,000 kr. i svenskt mynt. 



Thrips sp. — Fernald och Hinds hafva experimenterat 

 med utrotningsmedel mot ew TIirips-d.ri, som i hög grad skadar 

 gurkor, drifna i bänkar eller varmhus. Som lämpligaste medel 

 framhålles rökning af växterna. Rökning med kolsvafla torde 

 vara minst användbar, då kolsvaflegasen är för tung ocli van- 

 ligtvis ej når upp till de högre belägna växtdelarna. Visserligen 

 kan gaskvantiteten ökas i så hög grad, att denna olägenhet för- 



10 



