TULLGREN, A.: OM DET VANLIGA SPINNKVALSTRET. 247 



ligen långa hår. Till färgen är det grönt till rödaktigt. Yngre 

 individer äro alltid blekare färgade. 



I fullvuxet stadium öfservintra djuren under stenar, gräs- 

 rötter, affallna blad eller andra ])ä marken liggande växtdelar, i 

 springor, under bark etc. På ^•ären eller försommaren spatsera 

 de upp i träd och buskar m. m. för att söka upp bladverket. 

 Utom på fruktträden finner nian dem på lind, kastanje, dessutom 

 på talrika grässorter, å ärter, bönor, gurkor, betor, klöfver och 

 linser, på talrika prydnads- och ogräsväxter m. m. 



Vanligen under senare hälften at maj läggas de små klot- 

 formiga äggen. Medelst ytterst fina trådar fästas dessa i allmän- 

 het vid bladens undersida, företrädesvis i insänkningarna längs 

 medelnerven. I början äro äggen hvita, nästan genomskinliga, 

 bli sedermera mörkare och slutligen guldgula. Efter ungefär en 

 vecka kläckas äggen. Ungarna likna alldeles de fullvuxna utom 

 däruti, att de till färgen äro blekare samt endast försedda med 

 sex ben. 



Talrika generationer kunna framkomma under en vegetations- 

 period, säiskildt om väderleken är torr och varm. 



Spinnkvalstren förfärdiga på bladens undersida en fin siden- 

 glänsande väfnad, under hvilken de själfva befinna sig. På bla- 

 dens öfversida finner man blott tomma larvskinn och en del ägg. 



När man med ett förstoringsglas betraktar ett blad, som är 

 behäftadt med spinn, ser man hur raskt och lifligt en mängd af 

 de små kvalstren springa omkring, andra åter sitta orörliga, i 

 färd med att äta eller rättare suga. Med tillhjälp af tvänne 

 skarpa och kraftiga hakar borra djuren hål i bladhuden, h var- 

 efter de egentliga sugverktygen stickas in i den mjukare svamp- 

 väfnaden. Genom sugningen förorsakas skadan å växten. Denna 

 kan yttra sig på olika sätt. I allmänhet blir resultatet följande. 

 På de ställen, där kvalstren sugit sig fast, uppstå så småningom 

 ljusa fläckar, stundom blekt röda eller bruna, h vilka i allmänhet 

 börja, där bladets hufvudnerv utsänder en sidogren. Småningom 

 breda dessa fläckar ut sig stundom öfver hela bladskifvan. Bla- 

 det blir, hvad man kan kalla »förbrändt». Nu vandra kvalstren 

 öfver till andra, friska blad. Då omständigheterna äro gynnsamma 

 för djuren, blir växten aflöfvad inom kort; och är det mycket 

 unga, t. ex. fruktträdplantor, förmå dessa oftast'ej emotstå en 



2 



