284 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I903. 



insekter, hvarvid det ofta inträffar, att parasitens individer såsom fullbildade 

 blifva vidt skilda med hänsyn till storlek och äfven i andra afseenden. Man 

 har i sådana fall ofta oriktigt beskrifvit parasiterna såsom skilda arter. 



Egendomligt är, hurusom parasitsteklar med mycket långa äggläggnings- 

 rör (t. ex. släktet ÅV/yssa) kunna leta sig till, hvar de larver finnas, t. ex. 

 djupt inuti ved, på hvilka äggen läggas genom det inborrade röret. Enligt 

 föredraganden torde de härvid > lukta sig fram;. 



De parasiterande larverna lefva än utanpå, än — och detta vanligast — 

 inuii värdinsekterna. Det förra brukar vara fallet pä värdlarvcr, som lefva 

 innestängda, t. ex. i gallbildningar. Parasiterna bita ej, utan »suga ut vär- 

 darna, hvilka senare dock ofta lefva, tills de hinna förpuppa sig. 



Vissa (vanligen stora) parasitsteklar lägga blott ett, andra en mängd 

 Ägg i hvarje värddjur. Detta står såsom regel i visst förhållande till parasi- 

 tens och värdens relativa storlek. 



Afven i andra insekters ägg (t. ex. af tallspinnarfjäriln) eller puppor 

 lägga parasitsteklarna sina ägg. Vissa af dem äro parasiter af andra, ja, t. 

 o. m. af tredje ordningen. Många af våra värsta skadeinsekter äro utsatta för 

 en stor mängd parasitsteklar; så hafva t. ex. omkring 15 befunnits lägga sina 

 ägg i nunnans puppor, och den skadliga tallstekeln angripes åtminstone af 36 

 andra steklar, dels i första, dels i andra hand. 



Till belysande af sitt föredrag visade kand. Roman många mera bety- 

 delsefulla parasitsteklar och deras värddjur. 



I sammanhang med föredraget yttrade sig byråchefen Meves, dec. 

 Grönberg och kapten Kullberg, den förste framhållande, hurusom parasit- 

 steklarna blott syntes hafva spelat en jämförelsevis underordnad roll vid nunne- 

 härjningarna inom vårt land. Docenten Grönberg omnämnde, att enligt hans 

 observationer flertalet af de i nunnepupporna lefvande steklarna utkläcktes, 

 efter öfvervintring, på våren. 



Vid slutet af sammanträdet lämnade undertecknad ett meddelande om 

 massförekomst af mygglarver långt ute från land i Östersjön >. Själfva lar- 

 verna hade visserligen ej iakttagits, men att sädana hade förekommit, kunde 

 man oförtydbart sluta sig till genom den oerhörda mängd puppskaj, som flöt 

 uppe vid ytan senaste sommaren i andra veckan af augusti. Efter all sanno- 

 likhet tillhörde dessa puppskal en Chiroiiomus-'Axi. De träffades på vidt skilda 

 platser såsom mellan Skåne och Bornholm, mellan Öland och Gotland och 

 framför allt öfver Östersjöns största djuj), den t. o. m. öfver 400 m. djupa 

 hålan utanför Landsort. Sannolikt spela C////'(7;/('w//.v-larverna likaväl i Öster- 

 sjön som i insjöarna en viktig roll såsom fiskföda. Vattnets salthalt nere vid 

 botten, på eller i hvilken dessa larver lefva, kunde ej gärna vara till stort 

 hinder i Östersjön, då Ckiro/ioi/iits-XzYwer förut på några ställen vid Danmarks 

 och Nordamerikas kuster träffats tillsammans med echinodermer och andra 

 utpräglade saltvattensdjur. Filip Trybom. 



