I o ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I917. 



utvecklade larvens längd 30 — 33 mm. och största bredd på 

 sjätte segmentet 7 — 8 mm. Lever såvitt bekant endast hos 

 ren i nordligaste delarna av Europa, Asien och Nordamerika, 

 l^ig- 52 — 54- 



3. Renoestrideriias namn på lapska, finska 

 och svenska. 



Under mina resor i Lappland hava förts anteckningar 

 om lapska namn på renoestriderna. För att få dessa kon- 

 trollerade hänvände jag mig på våren 1916 till professorn i 

 finsk-ugrisk språkforskning vid Uppsala universitet, K. B. 

 WiKLUND med anhållan, att han måtte kontrollera dessa 

 anteckningar, vilket han välvilligt åtog sig. Kontrolleringen 

 utvidgades emellertid till bearbetning av hela frågan om 

 lapska och finska benämningar på dessa insekter och förde 

 till i språkligt hänseende intressanta resultat, vilka av honom 

 framlagts i en avhandling med titeln »lapska namn på ren- 

 oestriderna och deras larver».-' Efterföljande sammanställning 

 är gjord efter nämnda arbete. För mera ovanliga namn och 

 dialektiska variationer såväl som för detaljer rörande namnens 

 iiärledning hänvisas till originalet. 



Oedeniagena taraiidi L. 



Larven. 



Lapska: gurbma (Norska finmarken), kurerna (Lule lapp- 

 mark), kurbma(V^ästerbottens lappmarker), gor^mä (Vilhelminas 

 och Frostvikens lappmarker). 



Finska: kurmu, selkäkurmu, urme eller urmas. 



Svenska: korm, hudlarv. 



_> Imago. 



Lapska: ruvd-puara = järnbroms, farlig broms (Kola- 

 halvön), batta-bosska (Norska finmarken), patta-påske = den 

 som sticker med bakdelen (vanligaste namnet i svenska lapp- 

 markerna t. o. m. Västerbottens lappmarker söderut), spehta 



' Le nionde oriental. Sid. 183 — 191. Uppsala 19 16. 



