BERGMAN, OM RENENS OESTRIDER. 21 



Det föreföll mig, som om flugorna hälst sökte upp in- 

 sidan eller baksidan av bakbenen ovanför hasen eller insi- 

 dan av frambenen, men jag såg dem även ofta sitta på si- 

 dorna om ryggen, på bröstet och bogen m. fl. kroppsdelar. 

 För att fä en föreställning om äggens fördelning pä kroppen 

 undersökte jag ytterst noga en renkalv från föregående år. 

 Han sövdes först med eter, varefter hår och hud granskades, 

 när så behövdes med hjälp av lupp. Resultatet framgår av 

 bilagda översikt sid. 24. 329 ägg sutto pä håren å kroppens 

 alla delar utom huvudet, ryggens mittelparti samt undersidan 

 av bröst och buk, vilket naturligtvis ej får fattas, så att det 

 ej på andra renar skulle kunna finnas ägg också där. De 

 flesta äggen sutto på bröstet och bogen. På ett och samma 

 hår säg jag högst 11 ägg. Med ägg försedda hår förekommo 

 ofta alldeles intill varandra i grupper. I en grupp funnos 

 t. ex. 31 ägg, i en annan 52, i en tredje y^. Vid ett annat 

 tillfälle har jag sett nära 100 ägg i en sådan grupp. Man 

 torde ej taga miste, om man antager, att en enda hona lagt 

 dessa 'é.gg efter varandra vid samma tillfälle (fig. 4). 



I nära samband därmed står frågan, huru många ägg 

 en hona över huvud taget kan lägga. Jag har försökt be- 

 svara den genom att klippa upp infångade honor och räkna 

 äggen uti dem. Härvid får dock ej förbises, att de kunna 

 hava lagt en del ägg, innan de fångades. De tal jag fått 

 äro således minimital. Det högsta antal ägg som jag funnit 

 i en oedemagena-hona har A'arit 497. Brauer skriver i sin 

 förutnämnda monografi (sid. 32): »Die Zahl der Larven oder 

 Eier, welche ein Weibchen in" ein oder dem andern Fall 

 gebären kann, ist stets gross, doch übertreffen die Eierlegen- 

 den an Zahl der Brut die andern gewöhnlich, und es macht 

 hierin, soweit man beobachtete, nur die auch sonst abwei- 

 chende Gattung Oestromyia eine Ausnahme». Detta stäm- 

 mer ej beträflande renbromsarna. Flera cephenomyia-honor, 

 som jag undersökt, hava innehållit 400 — 500 fullt utbildade 

 larver och en hade t. o. m. 580 stycken d. v. s. flera än 

 äggen i någon av mig undersökt oedemagena hona. 



Vid val av platser för äggläggning synas hudbromsarna 

 föredraga sådana med vitt här. Vita renar äro mera utsatta 

 för dem än andra. Lapparna ha också i allmänhet den er- 



