20 ENTOMOLÜGISK TIDSKRIFT 1917. 



san eller fnysa plötsligt upprepade gånger och gnida nosen 

 vilt mot marken eller frambenen. Sä börjar hjorden äter sin 

 vandring fram och tillbaka; kalvarna följa med så gott de 

 kunna flämtande med öppen mun och utspärrade näsborrar 

 och grymta sitt öh-ö, öh-ö. Till sist blir det uppenbarligen 

 outhärdligt på den platsen, och såsom på en plötslig ingi- 

 velse går hela hjorden med stark fart därifrån lämnande kvar 

 en del bromsar. På ett annat ställe i en lid t. ex. upprepas 

 samma skådespel. Renhjorden vandrar fram och tillbaka, 

 fram och tillbaka, och när bromsarna hunnit samla sig även 

 där i stort antal, går den därifrån. Den kan icke beta 

 nämnvärt på hela dagen och får icke vara i fred ens, när 

 den sökt en plats i busksnår för att idissla. Vid 7-tiden pä 

 morgonen börja flugorna angripa renarna. Först när kvällen 

 kommer — omkring klockan 8 e. m. — bli de kvitt sina 

 plågoandar och få vila. 



Nu må man ej tro, att en renflock av fri vilja går ned 

 i björkskogen en solig sommardag. Den håller sig helst på 

 högfjället, där det finnes snöfläckar kvar och är svalt. Även 

 dit följa de båda bromsarternas honor. De förekomma emel- 

 lertid ej så talrikt som i skogen och äro mindre ihärdiga, 

 varför renarna icke oroas så mycket. Man kan också se dem 

 uppehålla sig i timtal på ett snöfält och förhålla sig ganska 

 lugnt. I jämförelse härmed är deras sätt att vandra, då de 

 befinna sig i skogen, ännu mera egendomligt. De måste lida 

 av själva ansträngningen. Värmen är ofta tryckande, men 

 ändå kunna de ej för bromsarnas skull vara stilla på en 

 skuggig plats, vilket väl vore naturligast. 



Under vistelsen pä fjället Mauken i juli och augusti 1915 

 samlade jag de arter av blodsugande bromsar, knott och 

 andra myggor, vilka angrepo renar. Desamma angrepo nöt- 

 kreatur. De voro av tabaniderna Tabanus aterrimns Mg. och 

 tarandinus L., Hacîiiatopota pbiviaiis L. och Chrysops 

 caectitiens L.; av simuliider JMeliisina Jiirtipes Fries och 

 rcptajis L., Culicoides ptdicaris L. och stigma Mg.; av culici- 

 der Ochlerotatus inaculotits Mg. och ncniorosus Mg. Simulii- 

 der och culicider äro bestämda av fil. d:r EiN.\R Wahlgren 

 i Malmö. De blodsugande bromsarna förekommo ej i på 



