JOHN SAHLBERG: ODO MORANNEL REUTER. 63 



små insekter, som rörde sig i sanden och i gräset, samt gaf 

 dem de ömmaste smeknamn. Då han blef litet större, sam- 

 lade han dem i små glasburkar och sedan han kommit i 

 skolan, blef naturkunnigheten hans käraste ämne. Vid 1 1 års 

 ålder skref han små beskrifningar på insekter och utbrast en 

 gång under en sådan sysselsättning: Hvad jag vore glad, om 

 jag en gång, när jag blir stor, skulle kunna lära också andra 

 att känna de här små kräken!» 



Liksom så många andra arbetare på zoologiens fält, hän- 

 gaf sig Odo Reuter ända från sin tidiga ungdom med stor 

 ifver åt studiet af den specialitet, åt hvilken han sedan offrade 

 sitt lifsarbete. Såsom elev i en af Abo elementarskolas högre 

 klasser började han samla insekter och studera dem. Den 

 första undervisningen i detta ämne fick han af en vän till 

 familjen, den sedermera som kemist kände Herman Lager- 

 MARK, sedermera anställd som professor vid universitetet i 

 Charkow. Det var vid denna tid jag lärde känna Odo Reuter 

 närmare. Det gemensamma intresset, jämte tämligen nära 

 släktskap, drogo oss mäktigt till hvarandra och snart knöto 

 vi ett innerligt vänskapsband. 



Är 1862 uppflyttades jag till gymnasium och ett par år 

 senare Odo Reuter. Denna tid verkade i Åbo såsom lärare 

 i naturvetenskaperna lektor Carl Jakob Arrhenius, hvilken 

 genom sitt vänliga väsende och genom lifligt intresse för 

 botaniska och zoologiska forskningar förstod att hos sina elever 

 väcka håg och intresse för samlingar och iakttagelser i den 

 lefvande naturen. Här slöto sig några elever tillsammans för 

 studiet af växter (särskildt mossor) och senare hufvudsakligast 

 insekter samt för att göra gemensamma exkursioner i stadens 

 omnejd. Vår och höst offrades hvarje ledig dag till sådana. 

 Tidigt på morgonen begaf man sig åstad och ofta nog dröjde 

 man ända till sent på aftonen. En af de ifrigaste bland dessa, 

 den egentliga ledaren, var den nyligen aflidne Carl LUND- 

 STRÖM. Han slog sig sedermera på medicinska studier, blef 

 universitetsdocent och e. o. professor. Sedan han tagit af- 

 sked från sin tjänst, vaknade åter hos honom kärleken till 

 hans ungdomsstudier, och med stor ifver började han studera 

 Diptera Nemocera och offrade nästan all sin tid därpå under 

 återstoden af sitt lif. Han har ock genom flera viktiga ar- 



