JOHN SAHLBERG: ODO MOKANNAL REUTER. 8q 



Man har sagt om daivinisterna, att de, där vetandet tager 

 slut, sätta sin egen fantasi i stället och att spekulationen kan 

 ersätta fakta. Om Reuter gäller denna sats i något för- 

 ändrad form. Då förmågan att göra undersökningar i naturen 

 tog slut, fick han nöja sig med spekulationer. Hans »feno- 

 menala» minne och förut utförda undersökningar, som dels 

 redan voro publicerade dels tecknade till minnes, voro de 

 byggnadsstenar, med hvilka han ville uppbygga sina system 

 och planen sökte han från utvecklingsläran. Resultatet af 

 denna y> tankeverksamhet-» nedlade han i ett utförligt arbete, 

 som han lät sin sekreterare uppteckna, och hvilket infördes 

 i Finska Vetenskaps Societetens Acta under titel: Neue Bei- 

 träge zur Phylogenie und Systematik der Miriden nebst einlei- 

 tejiden Bemerkungen über die Phylogenie der Heteropteren- 

 F ami lien. 



Hvar och en som följt något med entomologins historia 

 för senaste tider, torde hafva lagt märke till, hvilken viller- 

 valla på systematikens område, hvilka ständiga omkastningar 

 dessa s. k. phylogenetiska spekulationer förorsakat. Grund- 

 orsaken härtill synes mig vara, att man ej fasthållit det väsent- 

 liga ändamålet med ett naturligt system ej heller dess rätta 

 metod. Härom säger en af de främsta systemaci^ på zoologins 

 område, som norden frambragt: »Ändamålet med en syste- 

 matisk uppställning kan ej vara annat än det att därigenom 

 underlätta den allmännare kännedomen om naturalsterna och 

 att förskaffa oss själfva och andra en lättad öfversikt öfver 

 den stora mångfalden i naturen. — Öfverensstämmelse i 

 bildning blir det enda rättesnöret för våra systemer, och detta 

 blir alldeles lika, om vi anse arterna för konstanta eller för- 

 änderliga». Om man vill grunda en uppställning på den för- 

 modade härstamningen, får man blott en samling af obevisade 

 hypoteser beroende af ens subjektiva tycke och föreställningar, 

 och man kommer till »ingenting mindre än ett naturligt system». 

 Bland de vanligaste felen hos sådana phylogenetiska system 

 är, att lusten att sammanslå leder till grundande af stora 

 komplexer, onaturligt sammansatta af flera naturliga grupper, 

 som ej hafva något gemensamt annat än den förmodade här- 



^ C. J. SuNDEVALi., Försök till Fogelklassens naturenliga uppställning. 



