90 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I917. 



Stamningen, och hvilka komplexer äro ytterst svåra, stundom 

 nästan omöjliga att definiera eller genom karaktärer göra 

 igenkännliga. Eller ock fär man nöjas med ett enda litet 

 kännetecken och kommer sålunda till samma ställning som 

 ett artificiellt system. Mången låter ensidigt leda sig (ack 

 huru ofta alldeles på villovägar!) af sina egna (morpholog.) 

 specialundersökningar af ett organ eller organsystem, och tror 

 att dessa undersökningar skola kunna visa den verkliga affini- 

 teten. Men en annan kommer på en annan väg till ett väsent- 

 ligen olika resultat. Detta har naturligtvis till följd, att den 

 opartiske förlorar allt förtroende för ett dylikt slag af syste- 

 matiserande. Detta gäller likaväl, om man valt till ledande 

 undersökningsobjekt yttre kroppsdelar, som om man därtill 

 valt inre organ, det må då vara på 'fullbildade exemplar, 

 larver eller ägg. 



På hemipterologins fält uppställdes nästan samtidigt 3 

 sådana phyiogenetiska system, först af engelsmannen KiRKALDY, 

 af österrikaren Handlirsch och af Reuter och man ser, 

 att de kommo till häpnadsväckande olika resultat. Hvar och 

 en hade låtit leda sig af sin egen skilda idé. Den genialiske 

 forskaren SchiÖDTE's högst intressanta afhandling Nogle nye 

 hovedsetninger af RhyjicJiotcrnes viorphologi og systematik 

 (1869), hvilken märkvärdigt nog så länge blifvit obeaktad af 

 hemipterologerna, spelar en principiell roll i Kirkaldy's 

 system. Handlirsch har låtit paleontologiska fakta i väsent- 

 lig mån inverka och för Reuter föresväfvar såsom en be- 

 stämmande faktor resultatet af Leuckart's mikroskopiska 

 undersökningar af byggnaden af äggen. 



Att Reuter, då han uppgjorde sitt nya system och på 

 uppmaning och med tillhjälp af en ifrig darvinist bildlikt fram- 

 ställde det, ej ansåg sig uppbygga något af bestående veten- 

 skapligt värde, som kunde likställas med hans egentliga he- 

 mipterologiska (monografiska) arbeten, synes mig vara klart. 

 Mig förefaller det, som om han gjort detta endast såsom ett 

 nöjsamt tidsfördrif. Dä han fullkomligt blind lät sina fingrar 

 från en pappskifva, där bilden af hans system var framställd 

 i upphöjd blindskrift, läsa sina egna tankar, tror jag med den 

 kännedom jag hade om hans natur, ingalunda att den glada 

 uppsyn och det småleende han därvid visade uttryckte glädje 



