136 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I917. 



ven är 1,1—1,2 mm. lång. Från 3:dje segmentet avsmalnar 

 han hastigt framåt. Segmenten 3 — 5 äro nästan jämnbreda. 

 Största bredden är 0,34 mm. på segment 5. Därifrån av- 

 smalnar larven långsamt bakåt. Undre ytan är nästan plan, 

 den övre välvd såväl från sida till sida som framifrån och 

 bakåt. Sidokonturen är vågformig med inbuktning vid seg- 

 mentgränserna. Munhakarna äro redan hos den unga larven 

 synnerligen kraftiga, klolika med spetsarna riktade nedåt och 

 åt var sin sida, fig. 46. De äro genom led förenade med en 

 kitinställning, som omger oesophagus. Framom munhakarna 

 synas ett par antenner. F'ran bakre delen av sista segmen- 

 tet utgår på undre sidan ett kort utskott. Det är nästan 

 hälften så brett som segmentet för övrigt, är riktat bakåt och 

 å den fria delen försett med liksom en krona av kraftiga 

 taggar med något krökt spets. Larven är genomskinlig. Om- 

 kring munnen, de framskjutande munhakarna och antennerna 

 finnes en krage av korta taggar. För övrigt är varje seg- 

 ment i sin främre del runt omkring försett med 4 — 8 tvär- 

 rader av borstlika taggar, vilka vid svagare förstoring giva 

 larven ett randigt utseende, fig. 45 och 49. 



De bada huvudtrakecrna sluta 0,15 mm. från larvens 

 bakre ända, ungefär 0,01 mm. från varandra. Vid 700 gån- 

 gers förstoring kan iakttagas, att deras bakersta del har fin- 

 prickigt utseende till en utsträckning av 0,025 mm., och att 

 den därigenom skiljer sig från trakeerna för övrigt, vilka äro 

 nästan fullständigt genomskinliga med antydan till spiralgå- 

 ende strimmor. Trakeerna sluta i var sin ganska skarpt be- 

 gränsade insänkning uti huden O'oi4 mm. i diameter. Botten 

 i insänkningen synes vara porös. Antagligen gäller detsamma 

 hela den fint punkterade bakersta delen av trakeen. Den 

 torde icke kunna utstjälpas. Huvudtrakeernas avslutning lik- 

 nar densamma hos Ocdciiiagoia taraiidi i motsvarande sta- 

 dium. Den inre byggnaden överensstämmer för övrigt med 

 den hos andra CepJieuouiyia-\7Vcvç.x . (Jämför SCHEIBERS ovan, 

 sid. 16, nämnda arbete.) Mest i ögonen fallande äro de båda 

 långa spottkörtlarna, som i genomfallande ljus äro mörka och 

 i påfallande hos något äldre larver nästan mjölkvita, fig. 48 

 och 50. 



Larver tillhörande i:sta stadiet har jag träffat i näshålan 



