BERGMAN, OM RENENS OESTRIDER. 13g 



Om en ren legat död någon tid, lämna larverna sin plats 

 i farynxfickan, och man kan vid obduktionen träffa dem an- 

 norstädes i svalget, i luftröret eller i näshålan pä väg ut. 



Synnerligen egendomligt är, att det på våren hos samma 

 djur kan finnas larver i alla utvecklingsstadier, fig. 60. Larv- 

 antalet i svalget brukar dä vara stort. De till i:sta eller 

 2:dra stadiet hörande larverna äro relativt få, och man finner 

 de förra alltid, de senare ibland, i näshålan. Det synes mig 

 därför antagligt, att de blivit efter i utvecklingen, just eme- 

 dan de måst stanna där, då de så att säga blivit utan plats 

 i svalgfickan eller, när de fått en sådan, varit trängda av de 

 andra, större larverna. I det fall, som avbildas i fig. 61, fun- 

 nos inga larver tillhörande stadium i. Av de i svalgfickan 

 sittande 62 larverna var den största 23,4 mm. lång och 7,3 

 mm. bred, under det att den minsta var 6,7 mm. lång och 

 2,3 mm. bred. 



Puppstadiet. 



Vid förpuppningen sammandrager sig larvskinnet som 

 vanligt. Puppan (puppskalet) är nästan jämnbred med något 

 tillspetsade ändar. Från sidan sedd är bakre ändan liksom 

 urnupen med en övre och en undre kant bildade av pä- 

 skjutaren och sista segmentets dorsala del. Övre ytan är 

 starkt, den undre föga välvd. Bakre stigmata tydliga. Larv- 

 skinnets taggrader framträda som skrovligheter på den eljes 

 glänsande glatta ytan. Färg först gulbrun och rödbrun, blir 

 sedan efter ett par dagar svartbrun, fig. 56—59. 



Puppans storlek framgår av följande mått erhållna genom 

 undersökning av 31 exemplar från olika delar av Lappland. 



Längd 16,4 — 20 mm. eller i medeltal 18,3 mm. 



Största bredd 8 — 9,5 » » » » 8,8 >■> 



Största tjocklek .- 7,4 — 8,2 » » » » 7,8 » 



Skalets egen tjocklek växlar pä olika ställen och hos 

 olika puppor t. ex. i ett fall 0,21 — 0,23 mm., i ett annat 0,29 

 — 0,36 och i ett tredje 0,25 — 0,35. 



Hanpuppor och honpuppor se ut att vara lika stora, fig. 



