BERGMAN, OM RENENS OESTRIDER. 1 43 



och då honan lyckats få in larver i hans näsa, kastar han 

 med huvudet, fnyser och gnider nosen mot marken eller 

 frambenen. 



Nötkreatur förföljas även av näsbromsen. Jag har sett 

 dem galoppera, kesa, för den liksom för hudbromsen. Plöts- 

 ligt börja de nysa. De kunna hålla på så med korta mel- 

 lanrum i timtal, och ibland slicka de sig in i näsan, fig. 6t,. 

 Det synes tydligt, att de ha något där, som kittlar mycket. 

 Ur näsborrarna flyter litet tunt slem. Om de föras i stall 

 över natten, skall man följande morgon ofta finna, att de 

 nyst ut stora slemklumpar, fig. 62. Bönderna i Maalselvda- 

 len säga då, att de »nyst ut flugan» i tron att hon kommit 

 in i näsan så stor hon är. I dessa slemklumpar har jag ett 

 par gånger sökt efter de nyfödda larverna men förgäves. 

 Att det är CephenomyiaA'àxv&x som föranleda denna retning 

 i näsan, finnes emellertid ingen anledning att betvivla. Obe- 

 haget går i regeln över på ett halvt dygn. Undantag häri- 

 från förekomma dock såsom följande exempel visar. En ko, 

 som sprungit för renbromsar och betett sig som ovan nämnt, 

 hade flytning ur näsan i flera dagar och blev en dag sjuk, 

 så att hon förlorade foderlusten. Sedan hon nyst ut en stor, 

 varblandad slemklump blev hon emellertid genast frisk igen. — 

 Ingen har funnit utvecklade oedemagenalarver hos nötkreatur, 

 och så vitt jag vet har ingen sett nötkreatur på våren nysa 

 ut oedemagenalarver. De utveckla sig således icke hos nöt- 

 kreaturen. 



Vid ett tillfälle har jag observerat, att en killing för- 

 följdes av näsbromsen. Han nyste och gned nosen. 



7. Renbromsarnas betydelse för renskötseln. För- 

 slag till åtgärder för deras utrotande. 



Som av det föregående framgått, hyser nästan varje ren 

 på våren ett mycket stort antal larver av Oedeniagena i hu- 

 den och av CepJienomyia i svalget. Tydligt är, att de måste 

 förorsaka lidande och verka nedsättande på näringstillstån- 

 det, vilket är av särskilt stor betydelse just vid den årstiden, 

 då kalvarna födas och det ofta är ont om bete. I enstaka 



