2 34 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT IQ I 7- 



ledning till den oriktiga föreställningen, att larverna ej skulle 

 vara i rörelse om dagen och därför borde uppsökas nattetid. 



Synnerligen intresseväckande är att iakttaga hudöms- 

 ningai-na, vilka bäst kunna följas frän och med 4:de omsningen, 

 sedan det gula diademet pä hjässan utvecklats. Larven sitter 

 alldeles orörlig tätt utefter en kvist, vanligen med huvudet 

 nedåt. Så lossnar och framskjutes ansiktsmasken, d. v. s. 

 huvudets gamla skal jämte mundelarnas fodral, sä att den 

 nu förstorade hjässan med sitt gula band blir synlig strax 

 bakom den kvarsittande och mundelarna döljande ansikts- 

 masken, vilken sistnämnda, som förlorat sin gula färg, fort- 

 farande ser ut som själva huvudet, vilket dock fîyttat sitt 

 gyllene diadem till ett bakom liggande segment. Larven 

 synes pä sa sätt ha fått ett segment för mycket, vilken me- 

 tamorfos i början kuggade och förvånade mig storligen, såsom 

 synes i mina dagboksanteckningar. Detta larvens tillstånd 

 varar omkring tre dygn, varunder larven dåsar orörligt. Så 

 dragas framfotterna småningom och försiktigt ur sina fodral, 

 den av den långa fastan betydligt avmagrade larven kryper 

 utefter kvisten genom halsöppningen, kvarlämnande sitt gamla 

 skinn, som sitter fast vid kvisten med buk- och analfötternas 

 fodral och har segmenten 4 — 6 tätt hopskjutna, så att bröst- 

 fötternas fodral sitta tätt invid bukfötternas. Allra sist be- 

 friar larven sig med några krampaktiga rörelser av fram- 

 kroppen från den säkerligen mycket besvärliga ansiktsmasken 

 och återfår sålunda sitt nornlala utseende med avseende på 

 segmentens antal. Men ännu omkring ett dygn sitter larven 

 orörlig, innan maten smakar. Ej underligt, att den under 

 denna långvariga procedur finner sig mindre väl till mods 

 och ej tal att bliva oroad. 



När larven känner på sig att dess levnadslopp i denna 

 inkarnation nalkas sitt slut, tillreder den åt sig ett lämpligt 

 bo. Detta sker så, att i en på en kvist sittande bladklunga 

 en del av bladen dragas ihop medelst starka spinntrådar, så 

 att en rymlig kammare bildas, soiTi invändigt tapetseras med 

 en gles, men tämligen stark vävnad av gulvitt silke. Alla 

 luckor mellan bladen förses med tätare silkesgaller till skydd 

 mot intrång av obehöriga. Härtill behövas ej många timmar. 

 Bladen hopfogas så skickligt med avseende på positionens 



